54 
der vil da blive gjort saameget ud af dette Fund som 
muligt. 
Skulde nu nøiagtige sammenlignende osteologiske Un- 
dersøgelser, imod Forventning, ikke føre til noget bestemt 
og afgjørende Svar, da er der endnu en anden. Side, 
hvorfra Svaret kan ventes. Vi maae nemlig erindre, at 
Stammerne paa Sibiriens Østkyst alene ved deres ud- 
skaarne Figurer og deres Indridsninger paa Tænder og 
Knokler have efterladt os saa gode Vidnesbyrd om deres 
Jagt og Fiskeri, om deres Slædefart med Hunde 0. s. v., 
at vi derefter vilde have kunnet opfatte alle væsenlige 
Træk i disse, om vi end ikke havde andre Kundskaber. til 
dem, og — Urfolkets Tegninger kunne maaskee blive os 
af en lignende Nytte. Mig idetmindste er dette ikke 
usandsynligt, hvorfor jeg ogsaa mener, at denne Urfolkets 
Tegne- og Fremstillingsevne kan med Rette fremhæves 
som betydningsfuld for vore Forskninger i flere Retninger. 
Af disse sidste Ord tager jeg Anledning til endnu til 
Slutning at gjøre nogle Bemærkninger med Hensyn til 
den Værdi, man for Øieblikket i Videnskaben maatte til- 
lægge erkjendelige Omrids af de aldeles forsvundne Dyre- 
former, hvis der ved Udgravningerne af Hulerne fremkom 
saadanne og de authentisk hidrørte fra en Urtids eller 
Oldtids Befolkning. Disse Bemærkninger vil jeg, for at 
de ikke skulle tabe sig i det Almindelige, knytte til et 
Par af de store Tykhude, Øhinoceros tichorhinus eller 
den uldhaarede Næsehorn, og Elephas primigenius 
eller den ligeledes langhaarede Mammuth fra Sibirien, 
hvilke jo begge af vore Geologer og Palæontologer ansees 
for at have levet her i Europa samtidigen med de ældste 
Befolkninger. 
