61 
leilighedsvis fremstillet med de andre Jagtdyr, Stenbukkene, 
Uroxerne? — Det forstaaer sig selv, et saa urokkeligt 
Vidnesbyrd som de indvoxne Flintskjærve i Knoklerne vil 
Billedet naturligvis kun give, forsaavidt dets Udførelse af 
Urindvaanerne bliver uomtvistelig. 
Netop den Omstændighed, at et mærkeligt Fund af 
denne Slags ikke staaer uden al Mistanke om, at en 
Skuffelse muligen kan have fundet Sted, er det, der des- 
værre berøver den under Lartets og Christys Ud- 
gravning af Madelainehulen fremkomne Afridsning af en 
Elephant”) dens videnskabelige Betydning som sikkert 
Vidnesbyrd om, at Mammuthen levéde her sammen med 
"Rensdyrtidens Befolkning. Uden denne Mistanke vilde 
Mammuthens Samtidighed med Mennesket være vel bevist, 
medens Tvivlen nu vedbliver, da de andre Vidnesbyrd for 
den ikke ere stærkere end de for Næsehornens — og 
jeg troer, at kun faa ville samstemme med Lartet deri, 
at disse ikke trænge til Understøttelse af Billedet. I mine 
Øine er dette langt fra saaledes, og i denne Under- 
kjendelse af Billedets sande Betydning, hvis det var virke- 
ligt ægte, kan jeg ikke andet end see et Tegn paa, at 
Lartet igrunden selv har en temmelig stærk Frygt for, 
at det er uægte og skuffende indridset efter Urfolkets 
Maneer, en Frygt, der ogsåa turde have et Udtryk i den 
langvarige Tvivl, hvori han vår, om hvorvidt den ind- 
ridsede Figur burde offentliggjøres eller ikke. 
Til Slutning endnu kun den Bemærkning. I viden- 
skabelige og populære Fremstillinger seer man jevnlig 
”) Compt. rend. de TA. de. s. 21 Aout 1865, (Ann. d. sc. nat. 5e 
Sér. Zool. T., IV. av. fig.). (En Gjengivelse af denne Afridsning 
findes S. 85 i dette Hefte). 
