6GY 
tilhøre det sibiriske Bjergfaar (Ovis nivicola), og om Heste- 
hovederne maaskee kunde vise sig at være Næsehorns- 
hoveder. I 1821 skal en Elfenbensamler fra irkutsk 
have samlet 20,000 Pund Elfenben paa den nysibiriske 
Øgruppe, uagtet Sannikow allerede 1809 havde samlet 
10,000 Pund og der jevnlig var bleven samlet i Mellem- 
tiden. — Ogsaa selve Nordkysten af det sibiriske Fast- 
land er berømt for, at Floderne og Havet ofte udvaske 
Mamutlevninger af dens Bredder. Den nordligste af Si- 
biriens Flodimmundinger, Chatangas (Øst for Taimyr- 
Landet), skal være den rigeste, men endogsaa fra det 
nordostligste Hjørne af Sibirien, hvorfra man mindst skulde 
vente det, naar man tænker sig Mamuterne skyllede 
derop sydfra, kommer der hvert Aar en vis Mængde fos- 
silt Elfenben i Handelen, og Bredderne af begge Floderne 
Ånjui, der falde i Kolyma, skulle ifølge Matjuschkin 
ligeledes være rige paa Elfenben. Ikke alene er det de 
ovenfor nævnte Kjenderes Mening, at jo længere man 
kommer mod Nord, desto mere voxer Antallet af de 
jordfundne Mamut-Stødtænder, men kun der er, som sagt, 
Opsøgningen af denne Kostbarhed en egen Haandtering. 
Dertil kommer, at Mængden af det fossile Elfenben, som 
kommer i Handelen, endnu ikke er begyndt at tage af. 
Hvert Aar kommer der mindst 60,000 — undertiden hen- 
ved 100,000 — Pund fossilt Elfenben i Handelen fra 
Nord-Sibirien, og da Stødtænderne pleie at blive mindre 
mod Nord, saa at en Stødtand fra Ny-Sibirien ikke veier 
over 120 Pund”), vil den angivne Mængde Elfenben svare 
=) Andre angive tvertimod, at de største findes høit mod Nord. 
Middendorff troer, at det kommer ud paa Et, og at man over- 
alt finder store og smaae mellem hverandre. Deres Maximum sætter 
M til 280 Pund, en Længde af 7 Alen og et Tvermaal af + Alen 
