T4 
Dr. Merk (hvem Pallas skyldte mange Efterretninger 
om nordiske Sødyr), i en lille Bygd ved Floden Alåseja, 
som falder i Kolyma ikke langt fra dennes Udløb i Is- 
havet, at man c. 14 Mile længere nede ved Floden havde 
påa den sandede Bred fundet Liget af et Dyr, saa stort 
som 'en Elefant; det var endnu ganske ubeskadiget og 
bedækket med helé sin' Hud,' hvorpaa der endnu hist og 
her fåndtes lange Haar. Omstændighederne tillode des- 
værre ikke at besigtige det. Til Erstatning meddeler S. 
sin Mening om, hvorledes disse Dyrs Forekomst i det høie 
Norden er at forklare; han forkaster den Mening, at de 
vare komné ind' i' Landet ved Krigstog'i gamle Dåge, og 
opstiller den senere af mange Andre hyldede Formodning, 
at Sibiriens Klima tidligere har været meget varmere. 
7. Tilesius beretter, at da han 1805 kom tredie 
Gang til Kamtschatka med den Krusensternske Expe- 
dition, meddelte en russisk Skibskaptain' Patapow ham, 
at han for kort Tid siden ved Ishavets' Kyst havde fundet 
en Mamut, med Haar paa Skindet; han gav Tilesius nogle 
af disse mørkebrune Haar, der vare 3—4" lange og lidt 
tykkere end Hestehaar, hvilke han selv havde skaaret af 
Dyrets Skind. T. sendte disse Haar til Blumenbach i 
Gåttingen, hvor de endnu opbevares. Der er dog den 
Mulighed, at det omtalte Individ er det samme som det 
følgende — det berømteste af dem alle, det, hvorved man 
egenlig først i Europa kom til Kundskab om, at der i 
Sibiriens Isjord kunde findes hele Mamuter med Hud 
og Haar. 
8. Adams, der som Botaniker ledsagede Golow- 
kins til China bestemte, men heldigvis mislykkede Ge- 
sandtskab, erfarede i 1806 i Jakutsk, at man paa Halvøen 
Tamut i Ishavet ved Lenaflodens Munding havde fundet 
