82 
søen og Kanalen have ydet Mamut-Tænder, og saadanne 
ere endelig ogsaa fundne baade i Skotland og Irland. 
Den knuste Tilstand, hvori Tænderne ikke sjelden befinde 
sig, synes at vidne om, at de have været underkastede et 
uhyre Tryk, som atter fører Tanken hen paa Isen, hvis 
Virksomhed man jo nu er meget tilbøielig til at tilskrive 
Dannelsen af selve de »diluviale» Sand- og Lermasser, 
hvori Mamut-Knoglerne forekomme her i Europa. Des- 
værre har Owen, som Falconer senere har paavist i 
sit grundige (uheldigvis ufuldendte) Arbeide om de uddøde 
Elefant-Arter, ikke sondret mellem Levningerne af Ma- 
muten og af 3 andre uddøde, men ældre (pliocene) Elefanter 
(E. antiquus, priscus og meridionalis), og en Del 
af, hvad der her er anført om Elefant-Levninger i England, 
vedkommer altsaa ikke egenlig Mamuten. — Fra Holland 
opregner Staring ikke mindre end 68 Fund af Mamut- 
Levninger, men i Reglen kun som enkelte Tænder eller 
Knogler. Overhovedet er det os ikke bekjendt, at man 
nogensinde har fundet et nogenlunde helt Skelet af en 
Mamut udenfor Sibirien med Undtagelse af det fra Moskou. 
Vi have allerede antydet, at man heraf kunde være til- 
bøjelig til at slutte, at Mamuten ikke har levet i Europa, 
uagtet dens Levninger ere såa hyppige her, men at disse 
ere blevne os tilførte og spredte over Europa under Gla- 
cialperioden”); men dertil kan bemærkes, at Elefanternes 
”) Newton skylde vi den Meddelelse, at der i England er fundet 
Levninger af en Stenbuk; hvor stor man end vil forestille sig 
Stenbukkens tidligere Udbredning i Sammenligning med den nær- 
værende, vil man dog vanskelig kunne tænke sig den levende i Eng- 
land. Derimod vil man nok kunne antage, at Isfjelde, affødte af det 
Alpeland, som den beboede, kunde have bragt dens Levninger der- 
hen. Men N, mener tillige at have overbevist sig om, at hint Sten- 
bukkehoved ikke tilhørte den europæiske, men den sibiriske 
