87 
holdsvis velbevarede Kroppe af Forverdenens Kæmpe-Elefant 
og Næsehorn findes i Jorden i den allernordligste Del af 
Sibirien, skriver sig fra den Omstændighed, at Jorden her 
allerede i en ringe Dybde stadig er frossen; Syd for 
den Linie, som begrændser den Del af Sibirien, der saa- 
ledes paa en Maade hviler paa Is, vil man aabenbart aldrig 
kunne finde nogen Mamutkrop; thi er en saadan ogsaa i 
sin Tid bleven begravet der, vil naturligvis Sommervarmen 
snart have bevirket en fuldstændig Forraadnelse og For- 
svinden af alle de bløde Dele, ligesom hos de i vore Mer- 
gellag eller Tørvemoser begravne Dyr. At saadanne Ma- 
mut- og Næsehorn-Kroppe derfor jevnlig, flere Gange i 
hvert Aarhundrede, ville komme for Dagens Lys i Sibiriens 
skovløse Tundra, er let at fatte, uden at man derfor be- 
høver at tye til den bekjendte og i og for sig mærkelige 
Erfaring, at alle de store sibiriske Floder, som løbe fra 
Syd til Nord, stadig flytte deres Flodleie mod Øst — en 
Fremtoning, som for det Første har til Følge, at deres 
høire Flodbred næsten altid er høi og steil (fordi den 
stadig dannes paany ved Nedbrydning af den gamle) og 
den venstre lav og flad (fordi den dannes ved ny Til- 
skylning); for det Andet, at næsten alle store sibiriske Byer 
(Jakutsk, Okotsk, Semipalatinsk osv.) have maattet flylte 
sig 1, 2, 3 eller endog 4 Gange i den korte Tid, de have 
været til, fordi Floden er trængt ind paa dem og har 
undergravet dem — hvis de laae paa den høire Flodbred 
— eller forladt dem, hvis de laae paa den venstre. . v. 
Båer har søgt Forklaringen af dette Forhold deri, at 
de fra Syd kommende Floder fra den der herskende større 
(ækvatoriale) Omdreiningshastighed af Jorden medbringe en 
stadig Tilbøielighed til at bevæge sig mod Øst. Ganske 
vist maa denne Flytning og den derved betingede Ned- 
