147 
blive staaende som et Tegn paa, at de flygtige Lysbølger 
vare omsatte til en Kraft med mere varige Virkninger. 
Det er altsaa Nerven, der .nu maa være Gjenstand 
for vor Undersøgelse. Vi maa udforske, hvilke Kræfter 
der ere virksomme i den, og vi maa dernæst finde, hvilken 
Forandring der skeer i Kræfternes Virkning i det Øieblik, 
da Straalerne træffe Nethinden. 
Men inden vi forsøge paa at løse dette vort Hoved- 
spørgsmaal, maa vi gjøre os lidt mere bekjendte med disse 
mærkværdige Ledningstraade i Legemet, som man kalder 
Nerver. Thi Synsnerven er ikke den eneste; overalt 
gjennemkrydse de Legemet, forgrenende sig i de forskjel- 
lige Organer; overalt er deres Betydning den samme: De 
ere Veiene, gjennem hvilke Organerne staae i Samkvem 
med Hjernen eller idetmindste, som vi skulle see, med 
andre Midtpunkter for Funktionerne. 
Sete under Mikroskopet, vise Nerverne sig at være 
Bundter af meget fine Traade. Hver af disse Traade er 
egentlig et Rør; det indeslutter en Stræng, der ligger 
midt i Røret, omgiven af en fedtholdig Masse. Traadene 
udspringe fra Hjernen, samle sig til disse Bundter, som 
vi. kalde Nerverne, og strække sig ud i Legemet; her 
spredes Traadene igjen fra hverandre (»Nerven forgrener 
sig«), og hver Traad ender tilsidst i sin lille Organdeel, 
hvis Samkvem med Hjernen den har at besørge. Det 
synes, at hver af disse Traade leder isoleret, aldrig kan 
Virkningen fra den ene gaae over paa den anden. — Hjernen 
bestaaer af ejendommelige Celler, de saakaldte Nerveceller, 
der træde i umiddelbar Forbindelse med Nervetraadene. 
