118 
Mangfoldige ere de Forretninger, som Nerverne saa- 
ledes have at udføre. Uden dem vilde Bevidstheden Intet 
kunne modtage og Intet frembringe; gjennem dem, kan 
man sige, faaer Følelsen sine Indtryk og Villien sit Udtryk. 
Thi det er netop Nervernes to Hovedvirkninger, at lede 
Indtryk fra Omverdenen til Hjernen (Sandsenerver, Føle- 
nerver), og at lede Villiens Befalinger fra Hjernen til Be- 
vægelsesorganerne, til Musklerne (Bevægenerver). 
Med hvilken Lethed og Nøiagtighed alle disse Sjælens 
Telegraphtraade arbeide, hvor sikkert de bringe Villiens 
Befalinger til Udførelse, hvor fiint de lede ethvert Indtryk 
fra den omgivende Verden, hvor nøie de sætte Sjælen i 
Forbindelse med alle de legemlige f.ivsvirksomheder, er 
det let at iagttage. — Liniedandseren balancerer paa den 
udspændte Snor, han hopper og dandser, slaar Kuldbøtter 
og Saltomortaler og kan dog under alt dette passe paa, 
at hans Tyngdepunkt ikke kommer betydelig udenfor en 
Linie, nedfældt lodret paa Snoren. Hvilket sammensat 
Spil af Nerverne! Hvilken uendelig Mængde af impulser 
ledes der ikke i hvert Øieblik gjennem de utallige Tusinder 
af Nervetraade, som skulle sætte alle de Muskler i Be- 
vægelse, ved hvis Virksomhed han i hvert Øieblik maa 
gjenoprette den tabte Ligevægt! Ve ham, om en Nerve 
svigter hans Tillid! — Naar Tordenveiret raser i en bæ!- 
mørk Nat, seer man af og til, at et blændende Lyn farer 
frem fra Skyen og forvandler Natten til den klareste Dag. 
Denne Belysning varer kun en ringe Brøkdeel af et Sekund, 
saa ringe, at de rullende Hjul paa en Vogn i stærk Fart 
see ud, som om de staae ganske stille, da de ikke bevæge 
sig et kjendeligt Stykke i den Tid, Belysningen varer; og 
dog staaer hele Landskabet for os, tydeligt og klart med 
alle sine Enkeltheder, længere Tid behøver Synsnerven 
