120 
løber over« af Ærgrelse eller at »Indvoldene røre sig« af 
Medlidenhed, men er det end ikke beviist, at Medliden- 
heden kan have den betegnede Virkning, saa er det dog 
sikkert, at »Indvoldene røre sig«, det vil sige, at Tarmene3 
peristaltiske Bevægelse forøges, naar vi overvældes af 
Angst for en i den nærmeste Fremtid forestaaende, skjæbne- 
svanger Begivenhed, som f. Ex. naar den unge Rekrut 
for første Gang paa Valpladsen seer Geværerne rettede 
imod sig og hører Kuglerne pibe. 
Nervernes Virkninger ere altsaa meget forskjellige. 
Men Eet er fælles for dem alle: Deres Betydning er at 
være Ledningstraade, eller med andre Ord, naar den ene 
Ende af Nerven paavirkes paa en bestemt Maade, naar 
den modtager en Pirring, saa skeer der ved den anden 
Ende en bestemt Virkning, som. vi kunne kalde Nervens 
ejendommelige Virkning. I Synsnerven f. Ex. er det 
visse Svingninger i Ætheren, der bevirke Pirringen, og 
som en Følge deraf indtræder der i Hjernen en eiendom- 
melig Virkning: Vi erholde en Lysfornemmelsé. Netop 
af denne Grund er det, åt de omtalte Æthersvingninger 
have faaet Navn af Lysbølger. I Hørenerven fremkalde 
Lydsvingninger Pirringen, og en Lyd er. den eiendomme- 
lige Virkning i Hjernen. Klemmer man sin Finger i Døren, 
er Trykket paa Følenervernes Ender i Fingeren det Pir- 
rende, en Smertefornemmelse er den eiendommelige Virk- 
ning. — Men i Bevægenerverne er Forholdet véndt om. 
Her er det i Hjernen, at Pirringen skeer, og ude i Musk- 
lerne viser sig den eiendommelige Virkning. Vi ville 
gjøre en Bevægelse: Strax fremkalder Villien en Nerve- 
pirring. Resultatet er, at Musklen, hvori den anden Ende 
af Nerven er udbredt, trækker sig sammen, og Bevægelsen 
finder Sted. Er Nerven overskaaren mellem Hjerne og 
