122 
vi befinde os i et fuldkommen mørkt Værelse, see et stærkt 
Lys for Øinene i det Øieblik, da Kjæden sluttes. Thi Elek- 
triciteten fremkalder en Pirring af Synsnerven; strax ind- 
træder den ejendommelige Virkning i Hjernen, og vi faae 
Zinktraad være i Berøring med Enden af en Kobbertraad, og nu 
dypper den anden Ende af begge Traade i et Kar med Vand, vil 
der i denne ledende Yædske skee en Udjævning af de modsatte 
Elektriciteter. Men da Zinken og Kobberet vedblive at berøre 
hinanden, vil der stadig fremkomme en ny Elektricitetsmængde 
fra begge Sider, og saaledes vil der gaae en stadig dobbelt Strøm 
af Elektricitet gjennem Apparatet, idet den positive Elektricitet 
vil gaae fra Zink gjennem Vædske til Kobber, den negative fra 
Kobber gjennem Vædske til Zink. Naar man vil angive Retningen 
af en elektrisk Strøm, nævner man kun den positive Strøm, idet 
man da altid forudsætter, at der paa samme Tid findes en negativ 
Strøm i modsat Retning.  Zinktraadens Ende i Vandet kaldes 
den positive Pol, Kobbertraadens den negative Pol. — Ved mere 
indviklede Kombinationer kan man nu frembringe Apparater, der 
udvikle en særdeles kraftig Elektricitet. Man kalder dem gal- 
vaniske Batterier eller Kjæder. Hvorledes deres Sammensætning 
end er, Alle have de en positiv og en negativ Pol; forbinder man 
disse ved en Leder, ligesom vi ovenfor tænkte os Zinktraadens 
Ende forbunden med Kobbertraadens ved Vandet, kommer Strøm- 
men igang. Det ældste galvaniske Batteri er Voitastøtten, 
der er opbygget af Zinkplader, Kobberplader og fugtige Papskiver 
i en særegen Anordning. Den ene Ende af Voltastøtten er åen 
positive Pol, den anden den negative. Anbringer man en Metal- 
traad i hver Ende af Støtten, blive disse Traade til Polerne, og 
ere Traadene lange nok, kan man altsaa meget let anbringe 
Polerne selv paa fjernere Steder for at undersøge Strømmens 
Virkning. — Nærmer man Polerne til hinanden, springe Gnister 
over; forbinder man dem med hinanden ved et ledende Legeme 
(»man slutter Kjæden«), ere Gnisterne forbi, men nu gaaer der 
en Strøm gjennem Lederen, hvis Virkning kan sees påa mange 
Maader. Strømmen kan saaledes bringe en Metaltraad til at 
gløde; den kan adskille Vandet i sine Bestanddele og frembringe 
mange andre chemiske Virkninger; og den kan endvidere bringe 
en Magnetnaal ud af sin Stilling (Ørsted 1820). En frit ophængt 
Magnetnaal staaer som bekjendt i en bestemt Stilling, idet den 
ene Ende peger omtrent mod Nord, den anden omtrent mod Syd. 
Nærmer man en Metaltraad, gjennem hvilken der gaaer en elek- 
