134 
fra et af de underordnede Centralpunkter, der ellers kun 
synes at handle efter Villiens udtrykkelige Ordre. Har 
man først lagt Mærke til denne eiendommelige Art af 
Nervevirkning, seer man snart dens store Betydning ogsaa 
i den fuldkommen sunde Organisme. Naar man faaer 
Noget i den »gale Hals«, det vil sige i Luftrøret i Stedet 
for i Spiserøret, faaer man øieblikkelig en voldsom Hoste: 
Udaandingsmusklerne trække sig krampagtig sammen, 
hvorved Luften med Kraft drives ud af Lungerne gjennem 
Luftrøret og rive de generende Madpartikler med sig. Åt 
det her ikke er en hurtig Villieshandling, der træder i Kraft, 
er aabenbart, da Villien. netop ofte gjør sin Indflydelse 
gjældende for at forhindre Hosten; naar Omstændighederne 
ikke ere passende til et Hosteanfald, kan man ofte see 
en eller anden Ulykkelig blive ganske blodrød i Hovedet 
af Anstrængelse for at forebygge den truende Katastrophe. 
Men ofte er det forgjæves; Strubehovedets følsomme 
Nerver irriteres af den ubudne Gjæst, og hurtig bringe de 
Melding til de Nerveceller, der styre de ved Hosten virk- 
somme Muskler, Medens Indtrykket nu gaaer videre til 
Bevidstheden selv, afventer det angivne Hostecentrum ikke 
Villiens Befalinger, men den fra Følelsesnerverne kommende 
Pirring fortsætter sig umiddelbart over Cellerne ned gjennem 
de paagjældende Muskelnerver, og ofte er Luftrøret befriet 
fra det fremmede Legeme, inden Bevidstheden endnu har 
gjort sig klart, om det kan være passende at hoste 
eller ei. 
Tilsvarende Virkninger findes overalt i Organismen. 
Irriteres Øinene f. Ex. af Løg, løbe de i Vand, det vil sige, 
Taarekjertlen kommer i forøget Virksomhed; irriteres Mun- 
den eller Tungen, især af Kryderier, komme visse Spyt- 
kjertler i Virksomhed, ja endog Mavesaftkjertlernes Af- 
