137 
melighedsfulde Grændseregioner mellem Sjæl og Legeme, 
i hvilke vore Undersøgelser foregaae, give dog selv den 
mindste Antydning til en Forstaaelse en overordentlig 
Betydning. I 
I forrige Tider var det nemt at give en Theori af 
Nerveledningen, man sagde blot, at der var et »Nerve- 
fluildum», som var det virksomme Stof, saa var man den- 
gang fornøjet. Senere, da man fordrede noget Mere af 
en Theori end et lærdt udseende Navn, sammenlignede 
man Nerveledningen med Elektricitet. Den tilsyneladende 
lynsnare Virkning gjennem Traade, der efter Virkningen 
at dømme syntes isolerede, gjør det meget begribeligt, at 
man en Tid lang ligefrem erklærede Nerveledningen for 
at være en elektrisk Strøm. Men selv forinden Helmholtz 
havde maåalt Nerveledningens Hastighed og fundet den 
mange Gange mindre end Elektricitetens, var det let at 
bevise denne Theories Uholdbarhed; thi ledes en elektrisk 
Strøm gjennem en Nerve, seer man strax, at Nerven al- 
deles ikke er en isoleret Leder for Elektriciteten, ja ikke 
engang leder bedre end de omgivende Dele; og over- 
skjæres en Nerve saaledes, at Enderne blive i inderlig 
Berøring med hinanden, er Ledningen for Elektriciteten 
lige såa god som før, men Nerveledningen er fuldstæn- 
dig afbrudt. 
Men noget Elektrisk maatte der dog være med i Spillet, 
det kunde man ikke faae ud af Hovedet. Der er Mange, 
der have offret et Liv paa disse Undersøgelser uden at 
bringe Sagen et eneste Skridt videre; tildeels experimen- 
terede man i Blinde, og af de usikkre Resultater udledte 
man da ofte de vildeste Theorier og fremsatte de latter- 
ligste Paastande. Saaledes vil Weinhold have seet 
Gnister springe over mellem Enderne af en overskaaren . 
