146 
Natur. Men længe trodsede Nerverne ethvert Forsøg paa 
Forstaaelsen af deres Function; det syntes virkelig, at 
man her, om ikke andetsteds, vilde træffe en Livskraft 
arbeidende paa egen Haand uden at betinges af Naturlove. 
Der spores nu et Lysglimt i dette Mørke, cg man tør 
haabe, at Fremtiden vil bringe en Klarhed over Nerve- 
kraftens Væsen, der kan belyse mange dunkle Afsnit af 
Læren om Livet. 
Men dermed ere vi ikke færdige. Vi kunde følge 
Lysstraalerne til Nethinden; vi kunde vel ikke endnu følge 
deres Virkninger gjennem Synsnerven, men vi have dog 
fundet bekjendte Naturkræfter i Bevægelse langs disse - 
skjulte Veie, vi have fundet visse Forandringer i disse 
Kræfter, hvergang Ledningen var i Brug, og tør derfor 
haabe, at denne Deel af Veien til Hjernen ikke altid vil 
være os såa dunkel, som nu. Men Lysets Virkninger 
standse ikke i Nerven. Det sidste Resultat af Æther- 
delenes Svingninger er os bekjendt: Vi see. Vi kunne 
altsaa vide i Forveien, at der dog vil komme et Punkt, 
hvor Naturforskeren ikke kan følge Undersøgelsens Gjen- 
stand videre.  Muligviis vil han endnu paa flere Steder 
krnne gribe de forvandlede Lysbølger, muligviis vil han 
endnu kunne gjenkjende dem i flere nye Skikkelser, men 
til Slutningen maa han dog lade dem fare; thi de for- 
svinde ganske fra hans Videnskabs Synsvidde. Dog, hvad 
vi allerede vide om Nerverne, er interessant nok, naar vi 
kjende den Rolle, som er tildeelt disse mærkelige Traade, 
naar vi vide, at deres Betydning er at være, hvad der 
ogsaa kunde være sat som Titel over denne Skizze: Et 
Afsnit af Vejen mellem Sjæl og Omverden. 
