154 
fulde af Smuds, og som dog ofte med et iøjnefaldende 
»Hotel« malet over Døren bydes den Rejsende til Opholds- 
sted. — Den Rejsende maa selv føre sin Seng med sig; 
men man lærer at nøjes med Lidt, og man behøver heller 
ikke Meget. Naar Natten kommer, breder man påa et 
eller andet hyggeligt Sted mellem de opstablede Paksadler 
og Vareballer en Oxehud ud påa Jorden; derover en 
Madratse, et Par uldne Tæpper, og Sengen er færdig. En 
nyttig Ting er ogsaa Ponchoen; den er i sin simpleste 
Form et aflangt-ovalt tykt Stykke Tøj (almindeligst mørke- 
blaat Vadmel), i hvis Midte der paa langs er skaåaret en 
Spalte, stor nok til at Hovedet kan gaa igjennem. Idet 
det hænger langt ned for og bag, men mindre til Siderne, 
beskytter det mod Regn og giver dog Frihed nok for 
Årmene til at styre Dyret; om Natten yder det alter 
Tjeneste som Sengetæppe. 
Langs Vejene, og ofte knyttede til Kanchoerne, træffer 
man ogsaa fra Tid til anden en Venda, det vil sige et 
Udsalgssted af de for Muldyrtropperne nødvendigste Gjen- 
stande. I en smudsig Hytte findes anbragt en Disk og 
nogle Hylder; undertiden figurere paa disse kun nogle 
Flasker med den almenyndede Drik »cachagca«, en afskylig 
af Sukkerrør tillavet ufarvet Rom; thi dette er en Vendas 
første Betingelse, uden hvilken ingen kan tænkes. Er den 
bedre forsynet, saa forefinder man tillige de til den dag- 
lige Kost nødvendige Fødemidler, nemlig sorte Bønner, 
Mais- eller Mandiokmel, tørret Oxekjød og Flesk, der i 
den stærke Hede gjerne sveder store Fedtdraaber omkaps 
med den trivelige Mulaåt, som forestaaer Handelen; Sukker, 
i Form af store Mursten, af en mørk brun Farve (rapadura) 
og Tobak (fumo) høre ogsaa til de almindeligt forefundne 
Gjenstande, og endelig træffer man undertiden som en Delika- 
