156 
Brasilien rejsende Naturforsker, om hvem det fortælles, at, 
da hans ungarske Vin slap op, hørte ogsaa Rejsen op, og 
han vendte tilbage til Rio. — »Hvortil maa den Rejsende 
i Brasilien ikke vænne sig« siger Eschwege et Sted i sin 
»Journal in Brasilien«. 
Den første Dagsrejse var kun 1 Mil lang, thi Tropei- 
roen havde endnu ikke fåaet alle sine Varer fra Rio, og 
han begyndte kun Rejsen for at fjerne sig lidt fra Porto 
dEstrella, hvor baade Rancho og Græsgange vare over- 
fyldte med Tropas. Paa det lille Sted, som vi naaede denne 
Dag, maatte vi derfor opholde os hele tre Dage, medens 
Resten af Varerne bleve hentede. Det var tre temmelig 
uhyggelige Dage, thi uagtet det ikke regnede, var den hele 
lave Kystegn dog uafbrudt indhyllet i en tæt Taage, som 
gjennemblødte Alt, selv inde i Ranchoen, og naar jeg om 
Morgenen vaagnede, var Alt omkring mig vaåaadt og klamt. 
Endelig den fjerde Dag fortsatte vi åd en flad sandet Vej 
vor Rejse, og naaede næsten Foden af den høje, mod Syå 
stejlt affaldende Bjergkjede, som her har de lokale Navne 
Serra d'estrella og Serra dos org&os (Stjerne- og 
Orgelbjergene), men som, da den følger langs med hele den 
brasilianske Hyst, i Geograpbien kaldes under et Navn 
Serra do mar eller Kystkjeden. — En 4 Mil lang Jern- 
bane fører nu fra Bugtens nordlige Kyst til Foden af - 
Bjergene eller Raiz da Serra (Roden. af Bjergene), som 
Stedet kaldes; men her maa den standse; dog fort- 
sættes den af en smuk makadamiseret Landevej, der i en 
Uendelighed af Zigzagbugtninger snoer sig op ad Bjerg- 
skraaningerne. 
Det var et mageløst storartet Landskab, som vi den 
næste Dag under Bestigningen af Bjergene kom igjennem. 
Stejle Klipper, gigantiske Granitmasser i vexlende Former 
