170 
såa mange større Floder, saaledes som Parahyba, Rio 
doce, Belmonte, Mucury osv., medens vi paa den sydlige 
Kyst næsten ikke træffe en eneste. — Med et fælles Navn 
kaldes alle disse Bjerge Serra do mar eller Kyst- 
bjergene, netop fordi de overalt følge "parallelt med 
Kysten i faa Mils Afstand fra denne.”) 
Ind mod Landet have Bjergene et: ganske jævnt Af- 
fald, der egentlig kun erkjendes af Flodernes Løb, og vi 
befinde os derfor, naar vi ere komne over dem, påa det 
Højplateau, der med en gjennemsnitlig Højde af 2—3000' 
over Havfladen danner hele det indre Brasilien, indtil det 
mod Nord, Vest og Syd jævnt synker ned mod Åmazonens 
lave Skovland og Paraguayflodens Pampas. Tænkte vi os 
Brasilien synke langsomt ned i Havet, vilde efter nogen 
Tids Forløb Atlanterhavets Vande overskylle Amazondaålen 
og trænge op til Andesbjergenes Fod, og da omtrent 
samtidigt Pampasegnene om La Plata og Paraguayfloden 
vilde være blevne satte under Vand, vilde det brasilianske 
Højland komme til at danne en umaadelig stor Ø. 
Utallige Bjergkjeder opfylde i et chaotisk Virvar Høj- 
landets ud mod Kysten vendende Dele, men uden at 
nogen enkelt ved Højde eller Udstrækning. tiltrækker sig 
Opmærksomheden fremfor de andre, og først naar vi efter 
en længere eller kortere Reise — alt efter det Punkts 
Beliggenhed, hvorfra vi gaa ud — naa den Bjergkjede, 
Serra da Mantiqueira, som vi ovenfor paa vor Rejse 
kom over, eller dens Fortsættelser, indtræder der nogen 
Forandring heri. — Vi maa nu her "standse et Øjeblik, 
thi Serra da Mantiqueira med dens nordlige og sydlige 
”) Kystbjergene naa netop Nord for Rio deres største Højde; en af 
Orgelbjergenes Spidser skal være mere end 6000' over Havfladen. 
