173 
saaledes Jordbunden dannet af en hvid let forvittrende Sand- 
sten, og denne giver derved Anledning til de ejendommelige 
sandede Campos, som dér findes i en betydelig Udstræk- 
| ning, og som ved den Kontrast, der opstaaer mellem den 
frodige grønne Vegetation og den rene hvide Jordbund, 
skulle være de smukkeste af alle Campos. Kun en eneste 
af disse i Gamposegnene forekommende Stenarter fortjener 
en nærmere Omtale, nemlig den blaagraa krystallinske 
Kalksten, der danner store Strækninger af Rio das velhas's 
og S. Franciscos Floddale. Det er nemlig i den, at de 
berømte Huler findes, i hvilke saamange nu uddøde Dyre- 
formers Knokler ligge begravne, som ved Lunds Under- 
søgelser atter ere blevne fremdragne, såa vi nu kunne 
danne os et ret fyldigt og levende Billede af de Dyr, 
som levede i. Brasiliens Skove og Campos for Aartusinder 
siden. — Der er i ingen af disse lagdelte, altsaa i Havet 
afsatte, Stenarter opdaget Forsteninger eller endog blot Spor 
af saadanne, — vi holde os her kun til det egentlige 
Højland — og vi måa af den Grund slutte, at de bleve 
til i en saa tidlig Jordperiode, at endnu ingen Skabning 
var til, det være sig Dyr eller Plante, hvis Rester kunde 
| opbevares og vidne om den; disse Dannelser henføres 
af Geologerne almindeligst til den Jordperiode, der ligger 
lige efter Urtiden, Overgangsformationen. Der er ej 
heller fundet Spor til yngre forsteningshørende Lag over 
dem, og det bliver derfor rimeligt, at Brasiliens Højland 
i en meget tidlig Jordperiode hævedes over Havfladen, 
og denne Hævning gik ialfald for (Camposlandets Ved- 
kommende sikkert ligesaa langsomt og jævnt for sig, som 
endnu den Dag idag Skandinavien eller selve Brasilien”) 
”) En brasiliansk Geolog, Dr. Capanema, har paavist tydelige Spor 
af, at Brasilien endnu den Dag idag langsomt dukker op af . 
