180 
næststørste By Navnet »Diamantina« formedelst Egnens 
Rigdom paa ædle Stene. — Thi i Serra do Espinhaco 
og dens Stenarter forekomme ogsaa de berømte bra- 
silianske Diamanter. Det er især de nordlige Dele af 
Minas, omkring Diamantina (nær Itambé i Serra do Espin- 
haco), der ere komne mest i Ry, og som netop have 
faaet Navn af Diamantdistrikterne. Tidligere da Brasilien 
som Koloni stod under Portugals Aag, spillede Diaman- 
terne en betydelig Rolle i Statshusholdningen og i hele 
Provindsens Historie, og det er ikke uden Interesse, at 
kaste ét kort Blik paa Diamantdistrikternes Historie. I det 
andet Åarti af forrige Aarhundrede fandtes de første Dia- 
manter, i en Bæk der strømmer til Rio Jequetinhonha og 
derfra til S. Francisco, men mærkværdig nok varede det 
nogen Tid, før man lærte deres Værdi at kjende; de 
smaa glimrende Stene bleve ikke benyttede til andet end 
Spillemærker ved Kortspil, og det var først 1728, at nogle 
af dem kom til Lissabon, og deres sande Værd blev erkiendt, 
Den portugisiske Regering var ikke sendrægtig med at 
drage sig denne Opdagelse til Indtægt og benytte den 
påa den for Staten fordelagtigste Maade; Diamanterne er- 
klæredes for Kronens Ejendom, og kun mod Afgifter, der 
snart forhøjedes såa meget, at Ingen kunde indlade sig 
derpaa, tillodes Diamantsøgningen for Andre, dog skulde 
alle Diamanter over 20 Karat afleveres til Kronen. Grænd- 
serne for Diamantdistrikterne (c. 150 CJ Mil) bleve nøje 
bestemte, og der oprettedes Vagtposter rundt. omkring, 
især ved Broer og Vadesteder over Floderne; Vejene til 
Rio bevogtedes strengt, og ved Rio Parahyba og Parahybuna, 
som vi kom over paa vor ovenfor beskrevne Rejse til Minas, 
maatte den Rejsende underkaste sig vidtløftige og ube- 
hagelige Undersøgelser. Da lagdes Grunden til den nu 
