186 
de Egne, som vi kom igjennem, til vi naaede Serra do 
Mantiqueira, der ere bevoxede med Urskov, men hele Kyst- 
landet fra de sydligere Provindser af lige op til Pernam- 
buco, danner en Bræmme af Skov omkring det hinsides 
Espinhacokjeden liggende Camposland, hvis Vegetation er 
fattigere, tørere og mindre kraftig, og i sin specielle 
botaniske Sammensætning aldeles forskjellig. 
Camposlandet, det brasilianske Høiland, er altsaa at 
betragte som et henimod 100,000 ] Mil stort, snart 
mere bølget, snart (og oftest) sletteformigt fladt Høj- 
land,. hvor Vegetationens Hovedmasse nærmest giver 
Billedet af Græsstepper. Vi ville beholde Navnet 
Campos for det, thi vi kunne, som vi senere ville se, 
naar Talen særlig bliver om Plantevæxten, ikke nøje be- 
tegne denne ved noget i vort Sprog forekommende Ord. 
Man træffer vel ogsaa flere lave Bjergkjeder paa dette 
Højland, hvis Retning fortrinsvis er en nord-sydlig, lige- 
som Amazonens Bifloders (Xingu, Tapajoz osv.), men vi 
kunne her ikke opholde os ved dem. Kun maa vi nær- 
mere omtale den Højderyg, som opstaaer ved Sammen- 
stød og Forening af disse Bjergkjeder, og som, idet den 
begynder omtrent ved Serra da Mantiqueira, under sine 
store Bugtninger beholder en nordvestlig Retning og naaer 
op til Madeirafloden. Denne Højderyg fik Navn af Serra 
dos vertentes, det er »Vandskjelskjeden«, fordi den 
påa en interessant Maade gjør Skjel mellem 2 af Verdens 
største Flodsystemer, nemlig Amazonflodens med S. Fran- 
ciscos mod Nord, og Paranas og Paraguays mod Syd; egent- 
lig fortjener den ikke Navn af Serra eller Bjergkjede, thi 
medens den vel paa enkelte Punkter hæver sig til en 
4—5000" Højde”), saa synker den paa de fleste andre 
”) De betydeligste Punkter ere: Serra da Canastra (saaledes kaldt, 
fordi den i Frastand seer ud som en canastra eller Kuffert) 5000' 
