189 
mange Steder fandt Udbrud af stærke Svovldampe Sted. 
Det var den saakaldte vestlige Svovlbanke, i hvis Kløfter 
vi fandt de nydeligste Svovlkrystaller i Grupper næsten 
som smaa Mospuder, og hist og her ogsaa en blaa Krystal 
af Kobbervitriol og grønlige Masser af Jernvitriol. Den 
jordagtige Masse, hvoraf Banken bestaaer, er dannet ved 
en Forvittring af Lavaen, og den var saa varm, at vi traf 
nogle afde Indfødte ifærd med at koge Bregnestilke i Dampene. 
Medens vi vare ifærd med at undersøge disse Svovl- 
nedlag, indhentedes vi af vore Mænd med vort Reisetøi, 
og vi leiede nu en gammel Kanak"), som boede i Nærheden, 
til at føre os ned i Krateret. To andre Kanaker fulgte med 
for at bære Drikkevandet og bringe vore Samlinger tilbage. 
Veien gik i Begyndelsen steilt ned ad de haarde graa 
Klippevolde; siden snoede den sig langs hen ad smalle 
Fjeldtrin under to til tre hundrede Fod høie, lodrette Vægge, 
der saae ud, som om de vare byggede op af regelmæssige 
Blokke. Der voxede Smaabuske langs med Stien, og vi 
samlede en Mængde Blaabær. Efter en hurtig Nedstigning 
over en steil Grusskrænt kom vi ned paa Kraterbundens 
friske sorte Lava. Ovenfra saae den ganske glat og jevn 
ud, men da vi kom ned, fandt vi, at den var meget ujevn. 
Denne Lavamasse var brudt frem sidste Vinter, havde over- 
strømmet hele Enden af Kilauea og var størknet i uregel- 
mæssige snoede Masser, i store brudte Plader og Blærer. 
Overfladen var dækket af en tynd Skorpe af Salmiak, som 
smuldrede under vore Fødder med en knittrende Lyd som 
haardfrossen Sne paa en kold Morgen, og en tydelig Sti 
var derved bleven dannet tvers over Lavamarken til Lua- 
Pele eller den store Ildsø, som indtager den sydvestlige 
Ende af det egenlige Krater. 
”) Navnet paa de Indfødte. 
