204 
at være meget simpel. Jordskorpen dannes af svagt hel- 
dende eller næsten horizontale Leerskiferlag, hvis Farve 
vexler fra Guult til Guulrødt. I selve Overfladen har 
Atmosphærens og Regnvandets Indflydelse naturligviis paa 
de allerfleste Steder forvandlet Skiferen til løs Leer, men 
selv i Dybden er den sædvanlig såa mør, at den uden 
Vanskelighed lader sig gjennemgrave, og dens rette Natur 
kan derfor let miskjendes af det mindre øvede Øie. Det 
er imidlertid dog en virkelig uforstyrret Leerskifer, og, da 
der ikke er fundet Spor til organiske Levninger i den, 
maa den sikkert have en høi Ælde. Nedenunder denne 
Leerskifer, men stundom ogsaa lagviis vexlende med den, 
ligger en ligeledes i næsten horizontale Lag leiret Kalk- 
steen, der paa sine Steder træder synlig frem deels i 
Form af korte, lave Bjergrygge, deels som isolerede Klipper, 
deels endelig som Høie, der ringformigt omgive- bækken- 
formige Fordybninger. Bjergarten, hvoraf disse Klipper 
bestaae, er en mørkegraa, fiinkornet, krystallinsk Kalksteen, 
der ligesom Leerskiferen er uden mindste Spor til For- 
steninger, og som, da den hist og her vexler lagviis med 
denne, vel tør antages for omtrentlig ligealdrende med 
den. Naar man med en Stok slaaer paa en nogenlunde 
tynd Plade af denne Kalksteen, giver den en smuk og reen 
Klang som en Klokke, og slige Kalksteensplader anvendes 
derfor ogsaa undertiden istedenfor Klokker paa Landeien- 
dommene i disse Egne. Slaaer man en Kalkblok itu og 
betragter man den friske Brudflade, seer man ikke mindste 
Spor til nogen Sammensætning af tynde Lag, men be- 
tragter man den faststaaende Steens Overflade, bliver man 
let Kalkstenens skifrede Bygning vaåaer; man vil da frem- 
deles finde, at de meget tynde Kalklag hyppig vexle med 
eller indeslutte ganske tynde Leerskiferlag, ligesom Kalk- 
