208 
ind i dem. Naar man frå den varme tropiske Dag uden- 
for Hulen begiver sig et Stykke ind i denne, føler man 
en meget betydelig Forandring i Temperaturen, idet Luftens 
Varme i de større Huler neppe naaåer 16? R., men denne 
Temperatur, der omtrent er liig med Landets Middel- 
varme, er paa den anden Side næsten uforanderlig, og 
da i den kolde og tørre Aarstid Temperaturen udenfor 
Hulerne kan synke meget dybere om Natten, kan man 
med Fordeel og Behagelighed paa længere Excursioner 
vælge sit Natteqvarteer inde i dem, forsaavidt man ikke 
frygter den Fugtighed, som stedse hersker der. Naar 
man betragter Væggene og Loftet i en hvilkensomhelst 
Hule, er disses afglattede Overflade det første, som til- 
trækker sig lagttagerens Opmærksomhed; alle skarpe 
Kanter ere ligesom afslebne, og de mange Ujævnheder 
og Fordybninger, som Væggene frembyde, gaae med af- 
rundede, bløde Bøininger over i hinanden. Paa mange 
Steder skjules imidlertid Hulernes oprindelige Vægge af 
store Drypsteensdannelser, der som bekjendt frembringes 
derved, at de fra Loftet eller langs Væggene neddryppende 
Vanddraaber falde saa langsomt, at den ene Vanddraabe 
faaer Tid til tildeels at fordampe og den deri opløste 
Kalk til at udkrystalliseres, førend den næste Draabe falder. 
Skjøndt de saaledes kun kunne, om jeg saa maa sige, 
voxe atomviis, ere disse Drypsteensdannelser paa sine Steder 
forbausende store, saa at de næsten ganske tilspærre 
Hulen, naåae gjennem dens hele Høide fra Loft til Gulv 
og have en Tykkelse af 10 til 12 Alen, og Tanken svimler 
næsten ved at tænke hvor uhyre lang Tid der maa være 
medgaaet til deres Dannelse. De vise sig her i disse 
Huler, ligesom overalt hvor de ellers optræde, under 
tvende Hovedformer, idet de deels hænge frit ned fra 
