209 
Loftet som Stalaktiter, deels hæve sig op fra Hulens Gulv 
som Stalagmiter, men i begge Skikkelser antage de de 
mangfoldigste, meest vexlende Former. Et Sted ligne 
Drypsteensmasserne saaledes mægtige i rige Folder ned- 
hængende Forhæng; et andet Sted troer man at see et 
stort Vandfald styrte ned; det seer ganske ud, som om 
en mægtig Vandmasse pludseligt var stivnet, end ikke den 
Skumkrands, der i Faldet reiste sig omkring den, mangler, 
men omgiver den endnu stedse, forstenet ligesom den 
selv; et tredie Sted seer man Trappetrin føre op til en 
lille Forhøining, over hvilken en Slags Baldakin hvælver 
sig, som om det var en Talerstol, Naturen havde villet 
opreise. Hist hænge Stalaktiterne ned fra Loftet som 
uhyre listapper, medens de fra Hulens Gulv opstigende 
Stalagmiter antage Form af regelmæssige Søiler eller af 
store Vaser, uhyre Vandkummer og Sarcophager, og efter- 
ligne disse Menneskeværkers Udseende saa skuffende, at 
Ligheden forlængst har slaaet ogsaa Egnens Befolkning, 
som ganske almindeligt kalde disse vase- eller kumme- 
lignende Stalagmiter for Døbebækkener (Pias). Paa sine 
Steder finder man Drypsleensdannelsen afsluttet, Vandet 
trænger der ikke længere ned gjennem Klippen; men 
hyppigere drypper det endnu stedse langsomt ned; den 
allerede dannede Stalagmit er bestandig vaad; den voxer 
endnu stedse langsomt men stadigt, idet den ene lille 
Kalkpartikel afsættes efter den anden. Hist og her har 
Vandet fundet en ny Vei; man seer Draabe dryppe ned 
efter Draabe, og en Drypsteensdannelse har taget sin 
Begyndelse, men er ofte endnu saa ubetydelig, at en eller 
anden Gjenstand f. Ex. et Sneglehuus eller en lille Steen, 
som ligger under Dryppet, men lidt skjævt, vel er over- 
trukket af en tynd Kalkskorpe pååa den ene Side, som 
Tredie Række. IV. 14 
