219 
Overflade. Har der nogensinde været en geologisk Vinter, 
saa har den været almindelig, og det er ligesåa rimeligt 
at søge dens Spor paa den vestlige Halvkugle som paa 
den østlige, Syd for Ækvator som Nord for samme. Under 
Indtrykket af dette udvidede Syn paa Sagen og bestyrket 
i min Anskuelse ved en Række hidtil ikke offenliggjorte 
Undersøgelser, som jeg havde foretaget i de sidste tre — 
fire Aar i Fristaterne, kom jeg til Sydamerika med den 
sikkre Forventning i de tropiske Egne at finde nye Be- 
viser paa en forsvunden Istid, om ogsaa naturligvis under 
andre Former. Et saadant Udbytte forekom mig at maatte 
være en ligefrem og fornuftig Følge af, hvad jeg havde 
seet i Europa og Nordamerika. 
Ved min Ankomst til Rio de Janeiro — det første 
Sted, hvor jeg landede i Brasilien — blev min Opmærk- 
somhed strax henvendt paa et meget ejendommeligt Nedlag, 
en okkeragtig, særdeles jernholdig, sandet Lerdannelse. 
Under et tre Maaneders Ophold i Byen gjorde jeg mange 
Udflugter i Omegnen og havde derfor god Leilighed til 
at studere dette Nedlag baade i Provindsen Rio de Ja- 
neiro og i Naboprovindsen Minas Geraes. Det hvilede 
overalt paa det faste Fjelds bølgede Overflade, var næsten 
aldeles uden Spor af Lagdeling og indeholdt en Mængde 
forskjellige rullede Smaasten og større Blokke. De første 
bestod især af Kvarts og forekom dels spredte gjennem 
hele Lerlaget dels som et tyndt Lag mellem dette og den 
faste Klippebund, medens de store Sten enten vare ned- 
sænkede i Leret eller laae frit ovenpaa det. Ved Tijuca, 
som ligger nogle faa Mil Sydvest for Byen mellem male- 
riske Bakker, kan man iagttage dette Forhold meget 
" tydeligt. Og i Nærheden af Bennetts Hotel, et yndet Ud- 
flugtssted ikke blot for de Indfødte, men for enhver Frem- | 
