240 
Rovfugle var der heller ingen Mangel påa. Der var 
en især, som de Indfødte kalde Rødhøgen, der var saa 
tam, at selv naar vor Kano gled lige hen under den Gren, 
hvorpaa den sad, rørte den sig ikke af Stedet. Men af 
alle Fugleordener var Hønsefuglenes dog den, der over- 
raskede mig mest, naar jeg sammenlignede den med den 
tilsvarende i den tempererede Zone, og den, der tydeligst 
mindede mig om, at enhver Egn har sin ejendommelige 
Dyreverden. De almindeligste af dem alle var Cigana'erne, 
som man seer i Flokke paa femten til tyve Stykker ifærd 
med at fortære Træernes Bær.. Om Natten søge de Hvile 
parvis, men om Dagen samle de sig i større Selskaber. 
I deres Ydre have de noget baade af Paafuglens og Fa- 
sanens Kjendemærker uden dog at ligne nogen af dem 
overmaade meget. Det er en mærkelig Kjendsgjerning, 
at med Undtagelse af nogle smaa Hønsefugle, som ligne 
Agerhønsene, høre alle denne Fugleordens Repræsentanter 
i Brasilien og særlig i Amazonsletten til Former, som ikke 
forekomme paa noget andet Sted i Verden. Her findes 
hverken Fasaner eller Tiurer eller Urhøns, men i deres 
Sted i stor Mængde Mutun'en, Jacu'en, Jacami'en og Spoøre- 
panden (Crax, Penelope, Psophia og Palamedea), alle saa 
afvigende fra de Hønsefugleformer, som findes længere 
Nord paa, at de minde En ligesaa meget om Trappen og 
strudslignende Fugle som om Hønen eller Fasanen. De 
afvige ogsaa fra hine derved, at Kjønnene ligne hinanden 
mere, idet man ikke hos nogen af dem træffer den store 
Forskjel i det Ydre, som vi see hos Fasanen, Tiuren og 
vor almindelige Gaardhøne. Medens der var en saadan 
Rigdom paa Fugle, var der derimod ikke mange Insekter. 
Jeg saae kun nogle faa og smaa Sommerfugle og endnu 
færre Biller. Guldsmedene vare de hyppigste Insekter — 
