249. 
lagene ikke vise mindste Spor af at være opstaaede i 
Havet. Ikke en eneste Muslingskal eller Levning af noget- 
somhelst Havdyr er hidtil bleven fundet nogetsteds i dem 
påa en Strækning af mange hundrede Miles Længde og 
et Par hundrede Miles Brede. Det er i Strid med alle 
vore Erfaringer med Hensyn til geologiske Dannelser at 
anlage, at et Havbækken, som maa have været til i en 
uendelig lang Tid, for at saa mægtige Nedlag skulde kunne 
danne sig, ikke skulde indeholde talrige Levninger af Dyr, 
som fordum beboede det. De eneste fossile Levninger 
af noget Slags, som virkelig høre det til, ere de førnævnte 
Blade, som fandtes i de dybere Lerlag ved Bredderne af 
Solimoens, og de hentyde til en Plantevæxt af samme af- 
mindelige Præg som den nuværende. Bækkenet var altsaa 
aabenbart et Ferskvandsbækken, og Nedlagene Ferskvands- 
dannelser. Men saadan som Amazondalen nu er, er den 
aaben i Øst mod Havet og skraaner jevnt mod dette fra 
Anderne. Dengang disse uhyre Nedlag fandt Sted, maa 
den imidlertid have været lukket, thi ellers vilde de løse 
opslemmede Stoffer bestandig være blevne skyllede ud i 
Havet. 
Det er min Overbevisning, at alle disse Nedlag høre 
til Istidens tidligere eller senere Afsnit, og at det er 
til denne Verdensvinter, som efter alt, hvad vi kunne 
dømme, har varet i Hundreder af Åartusinder, at vi maa 
see hen for at finde en Forklaring af Amazondalens geolo- 
giske Historie. Jeg ved nok. at denne Formodning' vil 
forekomme altfor vild, men er det, naar alt kommer til 
alt, saa usandsynligt, at medens Mellemeuropa var dækket 
af Is af flere tusinde Fods Tykkelse, medens Storbritanniens 
Jøkler pløiede sig en Vei ud i Havet, og Schweizer- 
alpernes våre ti Gange saa tykke som nu, medens enhver 
