272 
vannah, M. melancholica og M. albogutturalis), at de i 
Slutningen af August eller Begyndelsen af September ind- 
træffe i Camposegnene, men hvorfra de komme, eller 
hvor de ved Regntidens Ophør atter drage hen, derom 
vide vi endnu aldeles Intet. Andre synes at være Strøg- 
fugle; saaledes maaske »Sanhåcu'en« (Tanagra Sayaca), en 
spurveagtig Fugl, som samler sig i Haverne i store Fiokke, 
paa den Tid, da Orangerne modnes, men ellers kun træffes 
sparsomt. 
Varmen er imidlertid hen i August og Septem- 
ber i stadig Tiltagende, og samtidigt aftager Luftens 
Renhed mere og mere; Himlen faaer et mere smud- 
sigt Udseende, idet Atmosphæren opfyldes af Støv- 
partikler og Brandrøg; thi Slutningen af Tørtiden er den 
egentlige Aarstid for Mark- og Skovbrandene. Overalt 
sees svære Røgsøjler stige i Vejret, snart fra de i Tør- 
tidens Begyndelse omhuggede Skovstrækninger (derruba- 
das), der nu antændes for at tjene til Plantager, snart fra 
en Campo, hvis Græs afbrændes for i en Fart at frem- 
lokke unge saftfuldere Straa til Foder for Kvæget, og som 
ved den langvarige Tørke er saa udtørret, at Ilden med 
største Lethed kan fænge og udbrede sig over umaadelige 
Strækninger. Synskredsen bliver uklar og diset; en blaalig 
Brandtaage indhyller ofte i flere Dage Landskabet saa 
tæt, at ikke alene de fjernere Gjenstande helt forsvinde, 
men Synskredsen indskrænkes til en Fjerdingvejs eller en 
halv Mils Afstand, og Sol og Maane vise sig som matte 
mørkerøde Skiver påa den blygraa Himmel. = Saaledes 
er altsaa Tørtidens Slutning: en røgfyldt Atmosphære, 
fuldstændig Vindstille og en trykkende Hede. Da be- 
gynder det at tordne i det Fjerne, og med Glæde hører 
man denne ellers Skræk indjagende Lyd; påa Bjergene 
