276 
idet man intetsteds finder Kølighed og Friskhed; Luften 
er trykkende lummerhed Nat og Dag, søvnløs vælter man 
sig paa sit Leje, man føler sig mat og kraftesløs, og 
Folket, som frygter Misvæxt, griber da til det Middel ved 
Processioner at formilde Himlens Vrede og nedkalde den 
velsignelsesrige Regn.”) 
Endelig bliver dog Elektriciteten og Fugtigheden i 
Luften for stor, Uvejrene komme igjen, hyppigere og hyppi- 
gere, og for Alvor begynder då Regntiden. Man vil sam- 
tidigt ogsaa ofte bemærke en vis Urolighed i Atmosphæren, 
idet Skyerne i de nedre Luftlag trække for den vedva- 
rende sydøstlige Vind henad NV., i de højere liggende 
derimod den modsatte Vej; men er den rette Regntid, 
»Chuve geral« (ao: »den almindelige Regn«) "indtraadt, 
slaaer Vinden om i Nordvest og holder sig saaledes med 
temmelig Stadighed gjennem hele Regntiden. Regn hører 
fra nu af til Dagens Orden; vel er Morgenen i Regelen 
skyfri og behagelig frisk, men Formiddagen bliver mere og 
mere skyfuld med fugtig Lummervarme, der forøges ved 
Solstraalernes Tilbagekastning mellem Jorden og de tairige 
fra NV. kommende regnsvangre Skyer, og hen efter Mid- 
dag gruppere disse sig til mere eller mindre lokale Uvejr. 
Disse, der altid er ledsagede af heftige Regnskyl, ere især i 
Begyndelsen af enhver Regntid overordentlig voldsomme, 
”) I 1865 gik endog Oktober hen uden Regn, og i Lagoa Santa, 
saavelsom vel ogsaa andre Steder, gik da Folk i Procession ud 
af Byen til Campos, og bar fra disse store Sten hjem paa deres 
Hoveder og opdyngede dem udenfor Kirken. Den folkelige Sang, 
der brugtes ved denne Leilighed, begynder: Deus dé misericordia, 
misericordia com nos, de nos pdo que nos consolhe, de nøs 
agua que nos—(a)molhe, etc. («Gud vær barmhjertig, vær barm- 
hjertig mod os, giv os Brød, som kan os trøste, giv os Vand, 
som kan os væde, osv.«) 
