310 
man sikkert antage, åt aldrig mere end eet Par ad Gangen 
har havt Ophold i den lille Hule, og gåaer man ud fra 
denne Forudsætning, og antager man fremdeles, at der 
daglig er blevet fortæret 4 Dyr, såa vil, selv om Hulen 
har været beboet aldeles uafbrudt, Tiden ikke kunne an- 
slaaes til mindre end 5000 Aar; sandsynligviis er der 
imidlertid medgaaet en endnu meget længere Tid, thi det 
er langtfra rimeligt, at i AÅarenes lange Rækkefølge et nyt 
Rovfugle-Par stedse skulde have indfundet sig strax, naar 
det forrige var forsvundet; man maa tværtimod formode, 
at der, ofte har været kortere eller længere Mellemrum, i 
hvilke Hulen ikke har været beboet. I Nutiden synes 
det stedse kun at være Ugler og navnlig den allerede 
nævnte Slørugle, som saaledes fylder Hulerne med Smaa- 
knogler; om det ogsaa i hine fjerne Tider, da f. Ex. 
Escrivania-Hulens Knoglejord dannedes, har været lig- 
nende eller ganske andre Rovfugle, som have været virk- 
somme der, kan maaskee være tvivlsomt. Imidlertid er 
Overeensstemmelsen mellem de Dyr, der håve maattet 
lade deres Knogler blive tilbage i den nysnævnte Hule, 
og dem, som Sløruglen fortærer endnu den Dag i Bag, 
dog såa stor, at det forekommer mig rimeligt, at det første 
har været Tilfældet; det er ikke blot .de samme Slags 
Dyr, der findes baade i Nutidens og Fortidens Knogle- 
"hobe, især Hareunger, Cavier, Pigrotter, Muus, smaa 
Pungrotter og enkelte Fugle; men disse Dyr forekomme 
tillige i samme relative Mængde i dem begge. End ikke 
den Omstændighed,- at der i Escrivaniahuien fandtes en 
ikke ubetydelig Deel Knogler af Fiirbeen og Frøer ind- 
blandede mellem de øvrige, kan vække synderlig Be- 
tænkelighed, thi, skjøndt ingen af vore europæiske Ugler 
og navnlig ikke den europæiske Slørugle tager tiltakke 
