314 
gjennem et umaadeligt langt Tidsrum, som neppe har 
været mærket af nogen voldsom og almindelig Katastrophe, 
skjøndt vi derfor heller ikke kunne vente, at den ældste 
der begravede Fauna skulde være bleven udryddet, om 
jeg saa maa sige, med eet Slag, kunde der derfor gjerne 
ved dette Tidsrums Begyndelse have levet en fra den nu- 
værende ganske forskjellig Dyreverden, og hvor mange For- 
andringer Hulernes Jordlag end have undergaaet, saa vilde 
det vel heller ikke være aldeles ugjørligt af Knoglernes 
Leiringsforhold endnu nogenlunde at paavise en Grændse 
mellem Fortid og Nutid, hvis en slig overhovedet var til- 
stedé. Det er en Selvfølge, at man ved ethvert Forsøg 
påa at komme til en Besvarelse maa see bort fra alle saa- 
danne Knogler, om hvis fossile Natur der kan reises den 
mindste Tvivl, men selv om man søger at sikkre sig påa 
denne Maade, troer jeg dog, at Svaret vil komme til at 
lyde benægtende, forsaavidt som der neppe selv blandt de 
tilsyneladende ældste og forlængst uddøde Dyr, af hvilke 
" der findes Levninger i Hulerne, er nogetsomhelst, om 
hvilket man bestemt tør sige, at det ikke har været sam- 
tidigt idetmindste med en Deel af den nulevende Fauna, 
og der er tværtimod den allerstørste Sandsynlighed. for, 
at det Modsatte har været Tilfældet. 
Det er i det Hele lidt over hundrede forskjellige 
Pattedyrarter, af hvilke Lund i de brasilianske Huler har 
fundet Levninger, hvis Ret til at. ansees for ægte fossile 
ikke kan betvivles, og som efter den Maade, hvorpaa de 
ere leirede i Jordlagene og Breccierne, maa antages at 
hidrøre fra (i geologisk Forstand) samtidige Dyrearter. 
Blandt dette Antal er der en Deel Arter, som i Detaillen 
af deres Beenbygning nøie slutte sig til visse nulevende 
Dyr, men som have været noget større end disse. En 
