315 
ringe Forskjel i Størrelse er imidlertid neppe tilstrækkelig 
til at begrunde en ÅArtsforskjel; den kan afhænge af, om 
de vedkommende Dyr have kunnet skaffet sig rigeligere 
eller mindre rigelig Næring og skaffet sig den med større 
eller mindre Lethed, om de have kunnet tilbringe deres 
Liv roligt og uforstyrret, den kan kort sagt fremkaldes af 
de ydre Forhold, hvorunder Individerne leve. Jeg for min 
Part tager ikke i Betænkning at ansee det langt overveiende 
Fleertal af disse hinanden repræsenterende Former for at 
være de selvsamme Arter, altsaa Fortidens større Individer 
at være de nulevende mindres umiddelbare Forfædre, og 
heller ikke Lund synes at have troet ubetinget at turde 
"hengive sig til den modsatte Mening. Da det imidlertid 
maaskee kan være tvivlsomt, hvilken Anskuelse der er den 
rette, ville vi ikke tage Hensyn til disse mere eller mindre 
tvivlsomme Former ved det foreliggende Spørgsmaals Be- 
svarelse. Men selv om vi altsaa skyde disse Former tilside, 
bliver der endda adskillige Arter tilbage, som det ikke er 
lykkedes ved nogensomhelst Særkjende at kunne skjelne 
fra nulevende Arter, medens åog deres Samtidighed med 
de fra Nutidens Typer meest afvigende uddøde Dyr ikke 
kan benægtes. Saaledes forekomme, for blot at nævne 
nogle Exempler, Knogler af tvende nulevende Hjorte, 
den saakaldte Mateiro (Cervus rufus og) Catingueiro'en 
(Cervus simplicicornis) i de allerældste Breccier; det 
samme gjælder om Egernet (Sciurus æstuans), om en 
lille Pigrotte (Echimys cayennensis), om Myreslu- 
geren (Myrmecophaga tetradactyla) og om Haren 
(Lepus brasiliensis); endelig ere ogsaa Levninger af 
den nulevende Kuguar (Felis concolor) og Ozelot 
(Felis mitis) fundne i meget gamle Breccier sammen 
med uddøde Dyr. Hvad jeg troer her at maatte fremstille 
PE 
