317 
Periode, som man pleier at kalde den postpliocene, da 
Mammutdyr og haarklædte Næsehorn, Uroxer og Flodheste, 
Hyæner og Hulebjørne havde hjemme i Europa. 
Spørge vi, i hvilket Forhold Hulefaunaens tvende for- 
skjellige Bestanddele, de med de nulevende mere eller 
mindre overeensstemmende Årter og de for Nutiden aldeles 
fremmede Former, staae til hinanden, ville vi finde, at over 
Halvdelen af dens Arter hører til den første Kategorie. 
Henimod halvtredssindstyve Arter ere derimod aldeles 
utvivlsomt forlængst uddøde; men selv af disse hører 
henved en Snees til Slægter, som endnu den Dag ere 
repræsenterede i Brasilien, og minde derfor endnu stedse 
temmelig meget om Nutiden; 10 eller 11 Arter høre til 
Slægter, som rigtignok endnu existere, men i Nutiden kun 
optræde udenfor Brasiliens Grændser. Endelig gives der 
18, som aldeles ikke kunne henføres til nogen nulevende 
Slægt, tildeels end ikke til nogen i Nutiden repræsenteret 
Familie. Det er navnlig den sidstnævnte Brøkdeel af Hule- 
faunaen, med hvilken vi i det følgende ville beskjæftige 
os, hvorimod jeg troer, at det vil føre os for vidt at 
dvæle ved dem af dens Arter, der mere eller mindre nøie 
slutte sig til Nutidens. 
Vi ville begynde med de Be Mn ed Dyrs 
Nutiden er Elefantslægten den eneste Repræsentant for 
denne ejendommelige Orden, og som bekjendt er den 
indskrænket til den gamle Verden. Men i tidligere 
Jordperioder gaves der endnu et Par andre, nu uddøde 
Slægter, og en af disse, den saakaldte Mastodon, som 
iøvrigt lignede den egentlige Elefant, men som. foruden 
de store Stødtænder i Overmunden ofte ogsaa havde mindre 
Stødtænder i Underkjæben”), og hvis Kindtænder vare besatte 
”) De sydamerikanske Mastodonter manglede dog disse smaa Stødtænder 
i Underkjæben. 
