327 
maade ligesom Flodhestene. De sparsomme, kun i en enkelt 
Hule fundne Levninger af dette Dyr lade ingen Tvivl til- 
bage om, at de jo virkelig hidrøre fra Toxodonslægten, 
og de antyde et Individ, der har været fuldkommen saa stort 
som nogen af de udenfor Brasiliens Grændser opdagede 
Toxodonarter, men de ere neppe tilstrækkelige til med 
Sikkerhed at afgjøre, om den brasilianske Toxodont har 
været forskjellig fra disse eller ikke. 
Den Pattedyrorden, som vi nu ville gaae over til, 
Gumlerne, er vistnok af alle den, hvis uddøde Former 
fortjene størst Opmærksomhed. Det er bekjendt nok, 
at denne Orden ogsaa i Nutiden er en af dem, som for- 
trinsviis bidrage til at give ikke blot Brasiliens, men hele 
Sydamerikas Pattedyrverden dens særegne Præg, og at den 
tæller tre indbyrdes temmelig afvigende Familier, Myre- 
slugerne, Bæltedyrene og Dovendyrene. Men den Rolle, 
Ordenen spillede i Fortiden, var endnu meget større; 
ikke blot var Fleertallet af Nutidens Slægter ogsaa den- 
gang til, men der levede desuden en Mangfoldighed af 
højst ejendommelige Former, som til en vis Grad nærme 
Bæltedyrenes og Dovendyrenes nu saa skarpt adskilte Fa- 
milier til hinanden, og medens Nutidens Gumlere ere smaa 
eller højst middelstore Dyr, var den overvejende Mængde 
af Fortidens meget store, tildeels endog sande Kjæmper. 
Imidlertid var det dog ikke alle tre Familier, som vare 
saa rigt repræsenterede i Fortiden; blandt Myreslugerne 
møder der os, mærkeligt nok, ikke blot ingen fra Nutidens 
afvigende Slægtstyper, men de faa fossile Levninger, 
som hidtil ere fundne af dem i Hulerne, synes endog 
kun at kunne henføres til de selvsamme Arter, som endnu 
leve i Mellem-Brasilien, den saakaldte Tamandua og den 
