338 
imod hersker der meget forskjellige Meninger om, hvorledes 
de have formaaet at skaffe sig deres Føde, idet nogle 
mene, at de trods deres Størrelse og Tyngde have klattret 
om i Træerne ligesom Dovendyrene, medens andre frakjende 
dem denne Evne og troe, at de vel have bevæget sig lang- 
somt og møisommeligt paa Jorden, maaskee tildeels endog 
kun krøbet henad denne ved at hage sig fast i Overfladens 
Ujævnheder, men dog stedse været istand til en Art Gang, 
og at de for at skaffe sig Føden have reist sig i Veiret og, 
støttede paa Bagfødderne og Halen, med Forpoterne have 
knækket Grene af eller vel endog revet hele Træer om 
efter først med Forkløerne at have kradset Jorden løs om 
deres Rødder. Jeg troer den sidste Anskuelse er den 
rigtigere. De, som hylde den anden Mening og sætte sig 
udover den Vanskelighed, der aabenbart er forbunden med 
at tænke sig Dyr større end de største Næsehorn klattrende 
i Træerne; have navnlig ladet sig lede af Fodens Bygning, 
som unægteligt gjør det aldeles umuligt for Gravigraderne 
at træde paa Fodsaalen, medens dennes indadvendte Stilling 
netop vilde være meget tjenlig under Klattringen. Men 
de have, som det forekommer mig, ikke tilstrækkeligt 
lagt Mærke til, at, hvis disse Dyr virkelig havde klattret, 
vilde den saa overordentlig svære Hale, som jo ingen 
Snohale var, kun have været et byrdefuldt Tilbæng, 
som uden Nytte vilde have forøget disse Dyrs allerede i 
Forveien umaadelige Vægt; fremdeles heller ikke betænkt, 
at Lemmernes og især Forlemmernes ringe Længde langtfra 
er gunstig for deres Anskuelse, hvorhos det fortjener åt 
" fremhæves, at den af alle Gravigrader, hos hvilken For- 
lemmerne endnu ere længst og Forskjellen mellem deres 
og Baglemmernes Længde er størst, netop er Kjæmpen 
blandt dem alle, Megatheriet, som det dog unægteligt maa 
falde allervanskeligst at tænke sig klattrende i Træerne. 
