347 
og bevise dens Forskjellighed navnlig fra Ateles-Slægten, 
men paa ethvert Tilfælde bevise de, at der engang i Bra- 
silien levede en Abe, der aabenbart maa kaldes meget stor 
i Sammenligning med selv den største nulevende ameri- 
kanske Abe, Åteles arachnoides, skjøndt den paa den 
anden Side ikke kunde maale sig i Størrelse og Førlighed 
med Gorillaen, ja ikke engang med Chimpansen eller 
Orangutanen. 
End ikke Mennesket manglede i hine ældgamle Tider. 
Rigtignok kunde Lund længe ikke finde mindste Spor af 
dets Tilværelse paa Hulefaunaens Tid, men i de sidste 
Aar af hans Huleundersøgelser lykkedes det ham lidt efter 
lidt at opdage Menneskeknogler i syv forskjellige Huler. 
Alle disse Fund havde dog ikke lige Betydning; i enkelte 
Tilfælde havde Knoglerne nemlig aabenbart kun ligget en 
ganske kort Tid i Hulerne, i andre bare Knoglerne jo vel 
, umiskjendeligt Præg af meget høj Ælde, men der var 
desværre ikke fundet Knogler af andre Dyr i Selskab med 
dem, og man havde saaledes intet Middel til sikkert at 
afgjøre, hvor gamle de egentlig vare. Et Fund i den al- 
lerede tidligere i disse Foredrag omtalte Sumidouro-Hule 
gjorde imidlertid en Undtagelse. I denne Hule, i hvilken 
Menneskeknoglerne desuden forekom i langt større Mængde 
end i alle de andre tilhobe, og hvor der fandtes Levninger 
af mindst 30 Individer af alle Aldere, laae Knoglerne.- 
nemlig virkelig blandede med Knogler af forskjellige Dyr 
og deriblandt flere utvivlsomt uddøde Arter, saasom den 
store Hulejaguar (Felis protopanther), den ene af For- 
tidens store Capivarer (Hydrochoerus sulcidens), frem- 
deles Lamaet og en af Hestearterne. Desværre havde 
Knoglerne ikke ligget ganske uforstyrret i Hulen; Vandet 
som periodisk fylder større eller mindre Dele af den, 
23" 
