348 
havde paa sine Steder mere, påa andre Steder mindre 
forstyrret de oprindelige Leiringsforhold, og denne Om- 
stændighed maa naturligviis gjøre En dobbelt vaersom med 
Hensyn til de Slutninger, man vil drage af dette Fund; 
men paa den anden Side lignede de Menneskeknogler, som 
fandtes sammen med Levningerne af de nysnævnte uddøde 
Arter, disse såa nøiagtigt i Opbevaringstilstand og Udseende, 
at det neppe kan. betvivles, at de maa være bragte ind i 
Hulen omtrent samtidigt med dem. Da Lund for nogle 
og tyve Aar siden gjorde dette mærkelige Fund, vare Pa- 
læontologerne næsten alle enige i bestemt at benægte 
Menneskets Samtidighed med noget af de i den forhisto- 
riske Tid uddøde Dyr. Vel havde man allerede dengang 
i forholdsviis gamle Jordlag opdaget Flintredskaber, som 
syntes at maatte bevise det modsatte, og i flere Huler i 
Europa fundet Menneskeknogler leirede sammen med Lev- 
ninger af uddøde Dyr, men disse lagttagelser vare deels 
ikke blevne paaagtede, deels ikke blevne anseete for til- 
strækkelig overbevisende. Det var derfor naturligt, at Lund 
maatte være ængstelig ved af Fundet i Sumidouro- Hulen 
at drage Slutninger, der stred mod den dengang almindeligt 
gjældende Anskuelse; i den første foreløbige Beretning om 
disse Knogler vover han heller ikke at tillægge dem afgjørende 
Beviiskraft, men efter at han havde foretaget gjentagne 
Udgravninger i Hulen og tillige i en anden Hule (Lapa de 
Bahu) fundet Levninger af et uddød Bæltedyr (Dasypus 
sulcatus) liggende sammen med en Hælknogle af et Men- 
neske, der i hele sit Udseende nøie stemmede overeens med 
den fossile Knogle, forandrede hans Opfatning sig noget, og 
den sidste Gang, han har udtalt sig om dette Æmne, er- 
klærer han det udtrykkeligt for utvivlsomt, at Mennesket 
allerede var til i Brasilien, førend de sidste af dette Lands 
