IV 
føde de Kalve eller Føl, somt snart ere graae, snart ere 
Skimler, snart mere eller mindre plettede. Ligesaadan 
forholder det sig med Eiendommelighederne i Bygning 
og Form. 
Aldeles lignende Forhold vise sig atter og atter hos 
den polynesiske Race og kunne eftervises lige indtil Knogle- 
bygningen, i hvilken den sorte, hvide og gule Råce synes 
skifteviis eller samtidig at have efterladt deres: Præg. 
Vi ville forsøge at give en almindelig Forestilling herom, 
saavidt det er muligt med blotte Ord. 
Paa en Tahitiers Hoved, der tilhører Museet og kan 
betragtes som en smuk Typus af Racen, er den egentlige 
Hjernéskal høi, middelmaadig langagtig forfra bagtil; Krum- 
ningen, som den beskriver fra Panden til Baghovedet, er 
først regelmæssig, men bliver pludselig flad bagtii. Isse- 
beensknuderne, der ere anbragte paa Hovedets Sider, ere 
svagt udprægede.  Panden er temmelig tilbagevigende, 
skjøndt Pandebenet er vel udviklet. = Øienhulerne ere 
middelmaadig fjernede fra hinanden, Kindbenene svagt 
fremspringende, Næsebenene opstaaende og middelmaadig 
udviklede. Overkjæben er svagt fremskudt, med andre 
Ord, den er prognath og har noget Massivt ved sig. 
Underkjæben krummer sig nedad og frembyder ogsaa en 
svagt udpræget Prognathisme. 
Det Hele, hvoraf jeg her har givet et Udkast, antyder 
en Sammensmeltning af Eiendommeligheder, som man 
ellers møder hos den Hvide, Gule og Sorte. Det følger 
heraf, at de gjensidig udviske og mildne hverandre. Til 
Gjengjæld erkjender man paa andre Hovedskaller meget mere 
udprægede Træk. Paa det ene, som tilhører en Indfødt 
fra Marquesasøerne, helder Hjerneskallens Form idethele- 
taget imod Hinduens; Panden hæver sig stærkere, Næse- 
