XIII 
Sprogforskningen og Historien stadfæste dette Re- 
sultat og vise os desuden i de egentlige Malaier det sidst 
opstaaede Medlem af denne Folkefamilie. Da de havde 
Overvægten overalt, dengang Europæerne kom til Indiens 
Have, troede man i dem at finde Grundbefolkningen paa de 
store Øgrupper, hvor de herskede. Det er dog ikke saa. 
En opmærksommere Undersøgelse har overalt ved Siden af 
dem paaviist andre, aabenbart ældre Folkeslag, som i Al- 
mindelighed have undsluppet den Sammensmeltning og de 
Forandringer, som vare en Følge af den religiøse Be- 
vægelse, der blev hidført af Muhameds Tilhængere. Disse 
ere da mere egnede til åt kaste Lys paa Spørgsmaalet om 
Folkenes Oprindelse og gjensidige Forhold. Nu seer man 
flere af disse Folk ligesom stræbe efter at fjerne sig fra 
Malaierne for at nærme sig snart til en af Grundtyperne, 
snart til nogle af deres mere eller mindre rene Ætlinger. 
Heraf fremkommer der imellem den malaiske Familie og 
de nærstaaende Grupper særdeles mangfoldige Forhold, 
ved hvilke vi ikke tør dvæle her. Det være nok at an- 
føre, at man paa Borneo som paa Molukkerne og især 
paa Celebes finder Folkefærd, der i mange Henseender 
staae Polynesierne meget nær, men at man for at naae 
dem sædvanlig maa trænge ind i det Indre og især i 
Bjergene, hvilket finder sin Forklaring i den Forkjærlighed 
for Havet og dets Idrætter, der findes hos Malaierne og 
de andre Folk, hos hvilke den gule Typus er fremherskende. 
Til Støtte for det Foregaaende kunde jeg beraabe mig 
paa mange Vidnesbyrd. Jeg vil indskrænke mig til at 
anføre nogle enkelte lagttageres Yttringer. Først udtaler 
en nyere Reisende”) sig paa følgende Maade: »Javaneseren 
”) Walter Murray Gibson i »Yeoman and Australian acclimatisers 
1862. 
