XVIII 
ikke ere 'Negere, danne en eneste Sprogfamilie, den ma- 
lajo-polynesiske; men denne Familie deler sig atter i 
den malaiske og den polynesiske Sproggruppe, der tales, 
den første fra Madagaskar til Philippinerne, den anden 
påa alle Sydhavsøerne. Ifølge Earles Paastand skulle 
Sprogene paa Timor, alt imedens de staae langt nærmere 
ved det polynesiske, knytte de 2 Grupper endnu inder- 
ligere sammen, og dette bliver fuldstændig bekræftet af 
Gaussin. Sprogomraadet er altsaa ganske det samme som 
det Omraade, der bestemmes ved Befolkningernes legem- 
lige Præg. Det er umuligt at forlange en fuldstændigere 
Overeensstemmelse. 
Som overalt er det især Grammatiken, det vil sige 
Sprogets dybeste Grundvold, der beviser det Slægtskab, 
hvorom her er Tale. Ordforraadet har kun en ringe Deel 
deri, og af denne sidste Omstændighed har man under- 
tiden villet drage aåabenbart unøiagtige Slutninger. Craw- 
ford, hvem man skylder et af de mærkeligste Arbeider 
om de indiske Øgruppers Sprog, har i Maori-Dialekten 
(det Nyselandske) blandt 5254 Ord kun fundet 85 malaiske; 
påa Marquesasøerne og de Havajiske Øer er Forholdet 74 
malaiske eller javanske Ord af €123. Disse Tal ere ringe, 
og den udmærkede Sprogforsker, fra hvem jeg laaner dem, 
anvender dem som Modbeviis mod den Sammenstilling, 
der indrømmes af alle hans Videnskabsfæller. Men bort- 
seet fra det Mærkelige ved den Omstændighed, at lige- 
frem malaiske eller javanske Ord gjenfindes ved Oceaniens 
fjerneste Grændser, er det tilladt at tænke sig, at mange 
Ligheder af samme Art i Aarhundredernes Løb have kunnet 
udviskes og forsvinde”). »Det Polynesiske,« siger Pruner- 
”) Der kunde maaskee her erindres om den Kjendsgjerning, at idet- 
