XXII 
levede sondrede fra den øvrige Verden, visse Indretninger 
udviklet sig selvstændig, visse Skikke ere blevne stærkere 
udprægede, og denne Forening af særegne Omstændig- 
heder skylde de visse sjæleligeEiendommeligheder, 
som have kunnet forekomme de første lagttagere ene- 
staaende, endskjøndt der undertiden findes noget paa- 
faldende Tilsvarende hos mange Fastlandsfolk. Det er i 
disse Henseender, at vi i Korthed maae undersøge dem. 
2. Sjælelige Eiendommeligheder. Vi vende 
først tilbage til Sproget og fremhæve en Hovedkjends- 
gjerning, nemlig at dette er et og det samme fra Paaske- 
øen til Samoagruppen, fra Nyseland til de Havajiske Øer, 
altsaa paa et Fladerum, der er tre Gange større end 
Europa. Ganske vist findes der undertiden temmelig 
kjendelige Forskjelligheder imellem de forskjellige Øer og 
Øgrupper, og vi have fremhævet en af de mærkeligste, 
nemlig Forskjellen i Konsonantlydenes Antal; men de 
overgaae dog ikke dem, der findes i blotte Dialekter af 
det samme Sprog, og de naåe -ikke Forskjellen mellem 
det Italienske og det Spanske.  »Faa Timer», siger . 
Moerenhout"), vere tilstrækkelige for en Tahitier til at 
forstaae og endog til at tale Dialekterne paa Tongatabu, 
Nyseland, Marquesasøerne og de Havajiske eller de andre Øer. » 
Gaussin”) betragter det som mindre let for en 
Polynesier strax at betjene sig af sit store Fædrenehjems 
forskjellige Mundarter; men hans Dom, der støtter sig 
paa et langvarigt og grundigt Studium, leder imidlertid 
til næsten de samme Slutninger. 
”) M. var de nordamerikanske Fristaters Generalkonsul paa Syd- 
havsøerne. 
””) G., Søkorttegner i den franske Marine, vandt 1861 det franske 
Akademies Priis for Sprogforskning for sit Arbeide over det poly- 
nesiske Sprog. 
