XXXIII 
gen til at spise Kjød undertiden stige til Vanvid og bringe 
til at glemme den medfødte Modbydelighed, som ofte er 
paaviist hos andre Folk, der dog havde samme Skik”). 
Det var ogsaa især paa disse Steder, at Kannibalismen var 
gaaet over i Sæderne, og at Menneskekjød blev betragtet 
som et Lækkeri. Paa de store Øer derimod, som ud- 
mærkede sig ved deres Frugtbarhed, hvis Kyster vrimlede 
med Fisk, og hvor ogsaa Svinet var naaet hen, fandt hiin 
Trang Midler til sin Tjlfredsstillelse; som Følge deraf 
havde de sædelige Fremskridt endog vundet Seir over de 
oprindelige religiøse Forestillinger, og Menneskeæderiet 
var heelt eller næsten forsvundet før Opdagelsernes Tid. 
maa tilføje, at Moa-Fuglene, skjøndt sikkert nok udryddede af 
Mennesket (hvis der ikke endnu skulde leve enkelte af dem), 
aldrig kunde have afgivet et egentligt, regelmæssigt Nærings- 
middel. De maatte kunne løbe lige saa hurtigt som Kasuaren, 
og det maatte altsaa være meget vanskeligt at naae dem for Men- 
nesker tilfods, som ikke kjendte til Buer og Jagthunde. Moa'erne 
maatte aabenbart for Maorierne være et tilvisse høit anseet, men 
meget sjeldent Vildt. 
(Hertil maa dog bemærkes, at det er en Kjendsgjerning, at 
Maorierne endnu i dette Aarhundredes første Aartier ikke blot 
påa Stedet fortærede de fældede Fjender og førte Fangerne med 
sig til senere Slagtning, men endog i det Store førte nedsaltet 
Menneskekjød hjem med sig som Krigens Udbytte. At Moaerne 
til sin Tid ikke sjelden maae være blevne dræbte af Maorierne, 
bevises bedst ved deres Udryddelse og forklares temmelig let 
ved, at de paa Nyselands yderst brudte Jordsmon ere blevne 
drevne ind i indelukkede Dale eller Kløfter. Det maa desuden 
erindres, at Nyselænderne ikke besade Svinet og Hønen, at deres 
Land ligger udenfor de rigtnærende Bananers, Brødfrugttræets og 
Taroens Belte, medens lamsen kun egner sig for de nordligere, 
mildere Egne, og de spiselige Bregnerødder (Pteris esculenta) og 
Marven af et Bregnetræ (Cyathea medullaris), deres Hovednærings- 
midler af Planteriget, kun vare en slet Erstatning herfor. Det 
var ogsaa først efter den almindelige Udbredelse af Svinet og af 
europæiske Næringsplanter, at det lykkedes Missionærerne at 
standse denne Rædsel. 0. A.). 
%) Blandt andre hos de menneskeædende Stammer i Sydamerika. 
Fjerde Række. IV. (Extrahefte). 3 
