XLI 
gen, der halvt ifølge Arveretten og halvt ved Vaabenmagt 
havde naaet Rang af Statens Overhoved, ikke destomindre 
var af lavere Fødsel end disse Adelige, hvis Stamtavler 
gik tilbage til de Guddomme, som oprindelig havde be- 
folket Tongaøerne. 
Under de adelige Klasser kom Menigmændene; paa Ton- 
gaøerne fandt man endelig en heel Klasse af Stavnsbundne, 
hvem de laveste Bestillinger vare overdragne, og Maori- 
erne synes at have laant Slaveriet fra deres Fædrenehbjem. 
Alle disse Klasser vare strængt adskilte fra hinanden; 
det var meget vanskeligt at stige over de Skranker, som 
adskilte dem. Lettere var det at synke nedad. Naar f. 
Ex. påa Nyseland en Adelig endog blot for en kort Tid 
blev gjort til Slave, mistede han for bestandig sin Rang. 
Medens man saaledes fandt en fast ordnet Samfunds- 
tilstand, skarpt sondrede Klasser, et mægtigt AÅristokrati 
og Høvdinger, som ikke blot vare deres Undersaatters 
Overordnede, men tilmed næsten guddommelige Væsener 
og undertiden virkelige Guder, syntes i Familien, ethvert 
velordnet Samfunds første Grundvold, alle Baand at have 
været slappede ligesom efter et Lune. 
For det Første betragtedes Kvinden ikke blot, som 
hos næsten alle vilde Folk, som Manden langt underlegen, 
som skabt til at tjene ham og derfor underkastet de 
haardeste Arbeider, men hun ansaaes endog overalt i Po- 
lynesien som et ureent Væsen. En Mængde Ting vare 
tabu for hende, og især hvad der tilhørte hendes Mand. 
Hun havde særegent Huusgeraad, og mange Spiser, og 
det netop de bedste og meest nærende, vare hende for- 
budne. Hun var ikke tilstede ved Maaltidet, hun var ban- 
lyst fra Morai'en og alle Forsamlinger. Paa Gambier- 
Øerne, og især paa Tongaøerne, hvis Beboere frembyde 
