XLV 
der oprindelig vare rene og ædle. De store ÅAreoier, 
Selskabets Hoveder, vare altid værdige og alvorlige Per- 
soner; de toge aldrig Deel i de Laveres tøilesløse Skue- 
spil og uanstændige Dandse. Pater Mathias har endog 
paaviist, at paa Marquesasøerne gjennemgik de største 
Høvdingers Sønner en Læretid påa flere Åar, under hvilken 
de vare bundne til streng Kydskhed. Det var dem kun 
tilladt at betræde nogle faa Huse, hvor de udentvivl vare 
beskyttede mod enhver Fristelse. I andre Huse var det 
dem forbudt at træde ind, og de maatte blive paa Dør- 
tærskelen, selv naar deres egen Familie var derinde. Ved 
Siden af de dybtsunkne Svirebrødre, der paatrykkede det 
Hele dets meest iøinefaldende Præg, var der Barder, som 
med samvittighedsfuld Nøiagtighed overleverede hinanden 
lange Sagn om alle Tings Oprindelse, de religiøse My- 
sterier og Fortidens Historie. Bekrandsede med Blomster 
og ledsagede af deres Underordnede, som bragte Lystigheden 
med fra Ø til Ø, droge disse hellige Høvdinger omkring 
overalt for at gjenkalde den polynesiske Families adspredte 
Medlemmer deres fælles Oprindelse og Fortid, og opbe- 
varede den Skat af Kundskaber, hvis store Værd nu bliver 
almindelig anerkjendt. 
Omsorgen for at opbevare de historiske og religiøse 
Overleveringer var især betroet til disse Harepo'er (nat- 
lige Vandringsmænd). De vare i Ordets fulde Be- 
tydning levende Archiver. Deres Embede var arveligt, 
og fra den spædeste Barndom lærte man dem disse lange 
Digte, som berettede om Verdens Oprindelse, Gudernes 
Afkom og deres Forfædres Vandringer. Det var om 
Natten, at de, langsomt vandrende omkring Templerne, 
for sig selv gjentoge disse Skatte af sand Kundskab og 
af nationale Fabler, som vare nedarvede fra Slægt til 
