LII 
gamle Sagn med et halvmenneskeligt Præg, som ikke 
synes at efterlade nogen Tvivl i saa Henseende.  Mulig- 
viis kunde det Samme siges om Taaroa selv, og dette 
Navn tilhørte maaskee en Høvding, som for disse Folk 
havde været Oceanets Christopher Columbus, og hvis 
Personlighed af denne Grund var bleven sammensmeltet 
med den store Aand, Verdensskaberen. 
Åtua'erne af den anden Klasse svare til de Gamles 
lavere Guddomme. Medens de store Atua'er beboe de 7 
Himle, opholde disse sig paa vor Jordklode i Vandene, 
Skovene, Dalene og paa Bjergene. Paa Tahiti havde hvert 
Sted, hver Kilde, hvert Træ sin egen Guddom. Mennesket 
havdé desuden for sig alene en Mængde Guder af samme 
Klasse, som vaagede over de forskiellige Hverv og Be- 
stillinger. De Søfarende talte saaledes 12 Skytsguder, 
Agerdyrkningen havde 13, Sangerne og Dandserne 4, 
Fiskerne 5, Lægerne 4 0. s. v. 
Til de Gamles Huusguder svarede paa Tahiti en heel 
særegen Klasse, Oromatua'erne. Deres Tal tiltog uop- 
hørlig, thi alle de Dødes Sjæle bleve tilsidst optagne i 
deres Rækker, og især de spæde Børns, hvad enten de 
døde en naturlig Død, eller bleve dræbte ved Fødselen. 
En anden Tro lod disse gjenfødes i Skikkelse af Græs- 
hopper. 
Enhver Enkelt satte blandt Oromatua'erne.… det -Dyr, 
som han havde antaget som sin særegne Skytsaand; men 
om han end var opfyldt af Ærefrygt for Gjenstanden for 
sit eget Valg, saa havde han dog ingen Agtelse for det 
Dyr, som hans Næste havde foretrukket”). 
”) Dette svarer ganske til, hvad der, som bekjendt, finder Sted hos 
mange amerikanske Indianere. (On Alia 
