LIV 
hørlige Paavirkning, ligesom om de Baand, der sammen- 
knytte Mand og Kvinde, vilde være blevne altfor tunge 
og varige i disse-vellystige Folks Øine ved en Indvielse, 
som Ålle havde Ærbødighed for. 
Templerne, Morai eller Maårai, udmærkede sig ved 
deres Simpelhed og bestode af en fiirkantet Indhegning, i 
hvis ene Ende der befandt sig en Pyramide. Indhegningen 
indesluttede Fata'erne - (Altrene), simple Træforhøininger 
paa fire udskaarne Søiler, og To0'erne, som mange Rei- 
sende have beskrevet som Gudebilleder, medens de efter 
Moerenhout kun vare et Slags indvendig hule Taber- 
nakler, bestemte til åt indeholde de egentlig hellige 
Gjenstande. Dette forklarer den ringe Omhu, man an- 
vendte paa deres Forfærdigelse, og den Mangel paa Ær- 
bødighed, som Præsterne ikke frygtede for åt vise dem, 
selv i Fremmedes Paasyn. Foruden de offentlige Moraier 
havde "hver Familie desuden sin egen særlige. De vare 
alle, saavidt muligt, omgivne med store Træer. Ro og 
Stilhed maatte bestandig herske paa disse Steder; Vogtere 
påssede paa at fjerne de Vanhellige, og, som vi have 
seet, maatte ingen Kvindes Fod besmitte den hellige Jord- 
bund. Paa Fata'erne lagdes de Offere, der bragtes Gu- 
derne og derpaa overlodes Præsterne, hvis Indtægt de 
udgjorde. 
Iblandt disse Offere fandtes overalt i Polynesien ogsåa 
Mennesket. Paa Tahiti «vare Menneskeoffringerne, til 
Trods for Sædernes forholdsvise Mildhed, hyppige og tal- 
rige. Ved første Efterretning om et Brud med en Nabo- 
stamme indelukkede Overpræsten sig i Morai'en og til- 
bragte Natten der. Om Morgenen kom hån ud, som man 
troede, beaandet af Guderne, og betegnede Slagtofferne, i 
dette Tilfælde altid 7 i Tallet. — Skulde man under en 
