LXVII 
Nutildags have derfor ogsaa, troer jeg, alle mono- 
genistiske Reisende og Anthropologer, saavel som nogle 
Polygenister, der vigetilbage for Følgerne afderes egne Hoved- 
grundsætninger, sluttet sig sammen om den Lære, at Poly- 
nesierne ereindvandrede fra Asien. Imidlertid er det ikke nok, 
at denne Tro gjøres antagelig ved Udelukkelsen af andre Gis- 
ninger. Det staaer tilbage for os at levere ligefremme Beviser. 
1. Muligheden af Vandringer fra Vest til 
Øst: — Enkelte -Exempler..— ".Tupaåaias" Kort. 
Den  spaastaaede Umulighed af Søforbindelser imellem 
Asien og Polynesien for ethvert Folk, der ikke er udrustet 
med en meget udviklet Sømandsvidenskab, kunde kun 
være Følgen af tre Forudsætninger, nemlig af den geo- 
graphiske Fordeling, af Vindenes og af Strømmenes Ret- 
ning. I første Henseende synes nu Forholdene ligefrem 
indrettede påa at indbyde et Folk af Søfarende, naar det 
blot er dristigt og higer efter Eventyr, til at udvandre 
fra det asiatiske Fastland og fra Ø til Ø udbrede sig over 
Oceaniens tre store Afdelinger”), medmindre Vindene og 
Strømmene skulde lægge uoverstigelige Forhindringer 
iveien. Er dette nu Tilfældet, som man har paastaaet? 
De nyere Fremskridt af Jordklodens Physik ville bjælpe 
os at svare derpaa. Vi ville tage Maury's”) Under- 
7) Forf. nævner i Texten fire, begrundede paa de fremherskende Be- 
folkninger: 1) det indiske Archipel (»Malaisie«), 2) Melanesien 
(de sorte Stammers Hjem, altsaa Australlandet og de nærmere 
Øer), 3) Micronesien (Smaaøerne Øst for China og Japan til henad 
de Havajiske Øer, beboede af Folk, hos hvilke det gule Element 
er fremherskende) og 4) Polynesien (Resten af de fjernere Øer 
med Nyseland, men med Udelukkelse af Fiji-Øerne). (0. A.) 
Den berømte Commodores Arbeider blive nu, som det synes med 
Grund, heftigt anfægtede med Hensyn til flere Punkter i håns 
Theori; men hans ivrigste Modstandere yde ikke destomindre hans 
vigtige og- betydningsfulde Iagttagelser og praktiske Arbeider deres 
fulde Anerkjendelse. 
XX 
nar 
BE 
