LXXXVIII 
et- Aarhundrede siden beboede en Deel af Kysten, og 
overeenstemmende hermed beretter Shortland, at de for 
omtrent tre Aarhundreder siden beboede næsten hele Syd- 
øens Kyst. : 
Paa deres Grund befandt Jadebruddene sig,: og dette 
blev deres Ulykke. Flere Stammer fra Nordøen forenede 
sig om at plyndre dem, efter flere Nederlag maatte de 
underkaste sig, og Fjenderne bemægtigede sig endog 
Stammens Helligdom, et af hine Jadesværd (Meri-punamu), 
tiliigemed dens tappre Høvding. Det lykkedes vel denne 
at undslippe og om Natten at tage det hellige Vaaben 
tilbage midt imellem Fjenderne; men da de atter bleve 
angrebne og forudsaae et uundgaaeligt Nederlag, stak 
han og hans Vaabenfæller Ild paa deres Pab'er og trak 
sig tilbage til det ubeboede Indre, hvor Levningerne af 
Stammen endnu skulle leve. 
I Sagnet om Manaia forekommer imidlertid et mær- 
keligt Sted. Ifærd med at bosætte sig nærved det Sted, 
hvor han har naaet Land, maa han dråge bort, da hån 
har erkjendt, at Egnen allerede var optaget af hans 
Landsmænd; men aåankommen til Mundingen af Vaitara- 
Fioden, »fandt han et Folk, som levede der; det var 
»Øernes oprindelige Beboere. Manaåaia og hans Mænd 
»dræbte og udryddede de Indfødte, der beboede Landet, 
»for at bemægtige sig dette«. Hvad var dette for Indfødte? 
Sagnet tier herom, og det er meget vanskeligt at raade 
Bod paa denne Taushed"). 
”) Andre Sagn skildre disse første Beboere som Havaikierne langt 
underlegne i Legemskraft og Mod. Disse Øboeres Tilværelse er 
nylig bleven stadfæstet ved nogle paa den nordlige Ø opgravne 
Redskaber, der aldeles afvige fra Maoriernes. 
