XCII 
stillet 5—6 Gange større end nogen af de andre, og Tu- 
paåia tilføjede, at den var større end Tahiti. Dette er en 
Vildfarelse, men en Vildfarelse, som forklares ved Vigtig- 
heden af de Erindringer, der knytte sig til den. Ifølge 
den lærde Tahitier er virkelig denne Ø »alle de andres 
Fader«. Det er nutildags let at fortolke dette Udtryk, 
idet man betragter Savai, eller vistnok snarere hele 
Gruppen, hvortil den hører, og som sandsynligviis bar 
samme Navn, som det Punkt, hvorfra de første Udvandrere 
ere udgaaede og senere have udbredt sig over alle Syd- 
havsøerne. Dette er virkelig det Resultat, hvortil Hale 
strax kom, og som hans under Reisen taalmodig fortsatte 
Undersøgelser vel have fuldstændiggjort, men neppe ændret. 
Man vil begribe, at det var intet mindre end let at følge 
disse Stammers Veie over det umaalelige Hav; men snart 
støttende sig paa Sagnene, snart paa Kundskab til Sprog, 
Sæder og Skikke, har Hale overvundet alle Vanskelig- 
heder, og efter een for een at have studeret de fornemste 
Grupper, har han kunnet tegne et Kaart over de oceani- 
ske Vandringer, som omfatter næsten hele Polynesien 
og naaåer heelt ind i Micronesien. Vi kunne ikke følge 
ham Skridt for Skridt, men vi ville forsøge saa kort som 
muligt at give en Forestilling om dette Årbeides vigtigste 
Resultater og om de Hovedkjendsgjerninger, der tjene til 
Grundvold derfor. 
endnu vår saa ufuldkommen kjendt, Europæerne, og især Eng- 
lænderne med deres slette Øre for fremmede Sprog, ofte maatte 
gjengive dets Lyde i forvansket Form. Hertil kom, at de Sidst- 
nævnte deels anvendte Vokalerne efter deres engelske Lydværdi, 
deels opfattede det paapegende »O« som en Deel af Navnene. 
Endnu maa erindres om, at flere af Dialekterne mangle Lyden 
S og gjengive den ved Aspirationen H (ligesom i den andalusiske 
Dialekt, f. Ex. mib'mo for mismo, conob'co for conosco). 
(0. A.). 
