XCIII 
Samoa- oz Tonga-Øerne ligge, som bekjendt, ved 
den vestlige Udkant af Polynesien. Gjør mån nu deres 
Beboere Spørgsmaal om deres gamle Historie, saa svare 
de med Sagn, af hvilke det fremgaaer, at deres Forfædre 
oprindelig kom fra en stor Ø, endnu længere mod Vest. 
Alene denne Angivelse fører os langt udover Polynesiens 
Grændser, og viser os åabenbart hen til de indiske Øgrup- 
per; thi der kan ikke være Spørgsmaal om at søge disse 
Folks Forfædre blandt Negerfolkene, der støde umiddel- 
bart op til dem i den nævnte Retning. Saaledes erklære 
de to yderste polynesiske Stammer sig selv for Sønner af 
de Folkefærd, som de i den første Afdeling af dette AÅr- 
beide ere blevne sammenstillede med. Sagnet stadfæster 
saaledes de Slutninger, der vare dragne af Sproget og 
det legemlige Præg.  Ér det ligeoverfor en saadan Over- 
eensstemmelse muligt at nægte de østmalaiske Stammers 
og Polynesiernes Broderskab, at vægre sig ved at aner- 
kjende, at Vandringen har fundet Sted fra Vest til Øst? 
De paagjældende Sagn gaåaae endnu videre og gjøre 
det muligt med en vis Sandsynlighed at betegne det Punkt 
af de indiske Øer, hvorfra de første polynesiske Udvandrere 
udgik. Tonganerne og Samoanerne betegne denne Ø 
med Navnet Bolotu, Burotu eller Birotu.  Fijierne, 
der, som vi skulle see, ved flere Sagn knytte sig til deres 
polynesiske Naboer, kalde den Mburotu. Nu synes den 
sidste Stavelse (tu), ifølge Hale, kun at være en Slags 
Partikel, der udtrykker Hellighedsbegrebet, saa at Burotu 
kunde gjengives ved den hellige Buro. Er det saa, 
staaer der kun tilbage at søge en Ø Buro i de øst- 
malaiske Grupper, og der finde vi virkelig en, der bærer 
dette Navn, nemlig Geographernes Buru eller Buro, en 
stor og smuk Ø Vest for Ceram og et Halvhundrede 
