Cc 
mellem de forskjellige Stammer. Undersøgelsen af disse 
Dialekter fører dem iøvrigt tilbage til to Grundstam- 
mer, hvoraf den ene, paa eengang den meest udbredte 
og den meest udprægede, er fuldkommen tahitisk, me- 
dens den anden knytter sig til Tongadialekten. Sæder 
og Skikke frembyde tilsvarende Modsætninger, i den Grad, 
at man, ved blot at tage disse Forholde i Betragtning, 
vilde være berettiget til at tilbageføre denne Befolkning 
til to forskjellige Stammer, og til at betragte den som 
hidkommen, deels fra Tahiti og deels fra Tongaøerne. 
Deite er den Mening, som Hale antager; men maaskee 
bør man ændre lidt ved den. At Tonganere have befolket 
de nordlige Øer, navnlig Nukahiva, kan man ikke tvivle 
om. Sagn, der ere næsten ligesaa bestemte som Mao- 
riernes, berette, at Nukahivernes første Forfædre, Utaja 
og hans Kone Ananuna, kom fra en Ø mod Vest, ved 
Navn Vavao, medbringende Brødfrugttræet, Sukkerrøret 
og en Mængde andre Planter”). Nu findes denne Ø under 
det samme Navn i Tongagruppen. De sydlige Marque- 
sanere føre deres Oprindelse tilbage, ikke til Tahiti, 
hvis Sprog de næsten tale, og hvorom de have bevaret 
Erindringen, men til Havaiki. Man kunde heraf slutte, 
at de ere komne umiddelbart fra Samoåøerne, at de ere 
Tahitiernes Brødre, ikke deres Sønner.  Muligviis kunde 
ogsaa Marquesanernes Havaiki være Oros Havaji. i 
") Disse Sagn ere blevne optegnede af den nordamerikanske Kapitain 
Porter, som 1812—17 i Sydhavet gjorde et i Begyndelsen hel- 
digt Krydstog mod Englænderne, men som endte med et fuld- 
stændigt Nederlag. Han gik iland paa Marquesasøerne, tog dem 
i Besiddelse, betvang de Stammer, der gjorde Modstand, og det 
er fra en gammel Høvding, Gattaneva, at han erholdt meget 
interessante Oplysninger, som blandt Andet angave visse Øers 
Beliggenhed, og heri stemme overeens med dem, som Tupaia 50 
Åar tidligere havde givet Cook. 
